Input:
PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 627/2012
(2012. gada 10. julijs),
ar ko izbeidz daļējo starpposma pārskatīšanu un termiņa beigu pārskatīšanu attiecībā uz antidempinga pasākumiem, kurus piemēro konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Taizemes izcelsmes plastikāta maisu un maisiņu importam un kuri tika noteikti ar Regulu (EK) Nr. 1425/2006
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1) (“pamatregula”), un jo īpaši tās 11. panta 2., 3., 5. un 6. punktu un 9. pantu,
ņemot vērā priekšlikumu, ko Eiropas Komisija iesniedza pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
tā kā:
A. PROCEDŪRA
1. Spēkā esošie pasākumi
(1)
Ar Regulu (EK) Nr. 1425/2006 (2) Padome noteica galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas (ĶTR) un Taizemes izcelsmes plastikāta maisu un maisiņu importam.
(2)
Pēc tam minēto regulu grozīja ar Padomes Regulām (EK) Nr. 1356/2007 (3), (EK) Nr. 249/2008 (4) un (EK) Nr. 189/2009 (5) un ar Padomes Īstenošanas regulām (ES) Nr. 474/2011 (6) un (ES) Nr. 475/2011 (7).
2. Pārskatīšanas un procedūras sākšanas pieprasījums
(3)
Komisija 2010. gada 18. maijā saņēma konkrētu plastikāta maisu un maisiņu ražotāja eksportētāja Greenwood Houseware (Zhuhai) Ltd. (“pieprasījuma iesniedzējs”) pieprasījumu par Regulas (EK) Nr. 1425/2006 daļēju starpposma pārskatīšanu.
(4)
Pēc tam, kad tika publicēts paziņojums par spēkā esošo galīgo antidempinga pasākumu gaidāmajām termiņa beigām, Komisija 2011. gada 30. jūnijā saņēma pieprasījumu sākt termiņa beigu pārskatīšanu saskaņā ar pamatregulas 11. panta 2. punktu.
(5)
Pieprasījumu kopā iesniedza 44 Savienības ražotāji, pārstāvot aptuveni 30 % kopējā lēstā konkrētu Savienības plastikāta maisu un maisiņu ražošanas apjoma.
(6)
Pieprasījums bija pamatots ar to, ka pasākumu izbeigšana varētu izraisīt dempinga un kaitējuma turpināšanos, ja tā tiktu pieļauta.
(7)
Komisija, apspriedusies ar Padomdevēju komiteju un konstatējusi, ka ir pietiekami pierādījumi daļējas starpposma pārskatīšanas un termiņa beigu pārskatīšanas sākšanai, ar attiecīgi 2010. gada 21. septembrī un 2011. gada 27. septembrīEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicētu paziņojumu paziņoja par daļējas starpposma pārskatīšanas sākšanu saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punktu un termiņa beigu pārskatīšanas sākšanu saskaņā ar minētās regulas 11. panta 2. punktu.
3. Izmeklēšanas
3.1. Izmeklēšanas periodi
(8)
Termiņa beigu pārskatīšanas izmeklēšana par dempinga turpināšanos vai atkārtošanos un nodarīto kaitējumu attiecās uz laikposmu no 2010. gada 1. jūlija līdz 2011. gada 30. jūnijam (“pārskatīšanas izmeklēšanas periods” jeb “PIP”). Kaitējuma turpināšanās vai atkārtošanās iespējamības izvērtējumam būtiskās tendences tika analizētas par laikposmu no 2008. gada 1. janvāra līdz PIP beigām (“attiecīgais periods”).
(9)
Daļējās starpposma pārskatīšanas, kurā aprobežojās ar dempinga pārbaudi attiecībā uz Greenwood Houseware (Zhuhai) Ltd., izmeklēšanas periods aptvēra laikposmu no 2009. gada 1. aprīļa līdz 2010. gada 30. jūnijam.
3.2. Attiecīgais ražojums un līdzīgais ražojums
(10)
Ražojums, uz ko attiecas abas pārskatīšanas, ir ĶTR un Taizemes izcelsmes plastikāta maisi un maisiņi, kuros pēc svara ir vismaz 20 % polietilēna un kuru biezums sloksnēs nepārsniedz 100 mikrometru (μm) (“attiecīgais ražojums”), kurus patlaban klasificē ar KN kodiem ex 3923 21 00, ex 3923 29 10 un ex 3923 29 90.
(11)
Attiecībā uz Savienības tirgū ražoto un pārdoto ražojumu nevarēja iegūt pārliecinošus konstatējumus, ņemot vērā pamatregulas 1. panta 4. punktu, jo Savienības ražošanas nozare pietiekami nesadarbojās termiņa beigu pārskatīšanā (skatīt B sadaļu).
(12)
Attiecībā uz starpposma pārskatīšanā iesaistītā pieprasījuma iesniedzēja iekšzemes tirgū ražoto un pārdoto ražojumu, kā arī ražojumu, kas ražots un pārdots potenciālā analogā valstī saistībā ar starpposma pārskatīšanu, jānorāda, ka izmeklēšanā neguva nekādus secinājumus, jo abas pašreizējās izmeklēšanas tika izbeigtas un pastāvošie pasākumi atcelti (skatīt B sadaļu).
3.3. Izmeklēšanā iesaistītās personas
(13)
Komisija oficiāli informēja Greenwood Houseware (Zhuhai) Ltd. un ĶTR pārstāvjus, ka tiek sākta daļēja starpposma pārskatīšana, kas aprobežojas ar dempinga pārbaudi. Abām ieinteresētajām personām tika dota iespēja paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā rakstiski darīt zināmu savu viedokli un pieprasīt, lai tās uzklausa.
(14)
Par termiņa beigu pārskatīšanas sākšanu Komisija oficiāli informēja Savienības ražotājus, kuri iesniedza pieprasījumu par termiņa beigu pārskatīšanu, citus zināmos Savienības ražotājus un Savienības ražotāju savienības, ražotājus eksportētājus, importētājus, attiecīgos zināmos lietotājus un to apvienības. Par termiņa beigu pārskatīšanas sākšanu informēja arī ražotājus iespējamajās analogajās valstīs, piemēram, Indijā, Indonēzijā, Malaizijā, Turcijā un ASV, kā arī ĶTR un Taizemes pārstāvjus. Ieinteresētajām personām tika dota iespēja paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā rakstiski darīt zināmu savu viedokli un pieprasīt, lai tās uzklausa.
(15)
Tika uzklausītas visas ieinteresētās personas, kas to pieprasīja un norādīja konkrētus iemeslus, kāpēc tās būtu jāuzklausa.
3.4. Savienības ražotāju atlase
(16)
Ņemot vērā termiņa beigu izmeklēšanā iesaistīto Savienības ražotāju lielo skaitu, attiecīgajā paziņojumā par procedūras sākšanu saskaņā ar pamatregulas 17. pantu tika paredzēta atlase.
3.4.1. Savienības ražošanas nozares apraksts
(17)
Plastikāta maisu un maisiņu ražošanas nozare Savienībā ir ļoti sadrumstalota, un tajā darbojas daudz dažāda lieluma ražošanas uzņēmumu, tāpat tajā ir liels daudzums tādu mazu ražotāju, kuri darbojas vairākās dalībvalstīs.
(18)
Pieprasījumā procedūras sākšanas posmā sniegtā informācija liecina, ka lieli un vidēji uzņēmumi veidoja aptuveni 25 % no ražotājiem, kuri sadarbojās, un aptuveni 70 % no to Savienības ražotāju, kuri sadarbojās, ražošanas apjoma. Attiecīgi mazie uzņēmumi veidoja aptuveni 75 % no ražotājiem, kuri sadarbojās, un apmēram 30 % no to ražošanas apjoma.
(19)
Turklāt informācija liecina, ka Savienībā ražošana notiek vairākās dalībvalstīs, tomēr lielākoties tā koncentrēta Vācijā, Francijā, Spānijā un Itālijā.
3.4.2. Atlases metodoloģija
(20)
Pamatregulas 3. panta 2. punktā teikts, ka kaitējuma noteikšanas pamatā ir tieši pierādījumi un ir objektīvi jāpārbauda inter alia importa par dempinga cenām ietekme uz Savienības ražošanas nozari. Tāpēc jebkādiem konstatējumiem par kaitējumu un šim nolūkam savāktajai informācijai jābūt reprezentatīvai attiecībā uz visu Savienības ražošanas nozari.
(21)
Līdz ar to atlases veidošanā bija jāņem vērā plastikāta maisu un maisiņu ražošanas nozares ievērojamā sadrumstalotība. Lai varētu izdarīt secinājumus, kas būtu reprezentatīvi visai Savienības ražošanas nozarei, tika uzskatīts, ka jānodrošina pienācīgs mazo uzņēmumu situācijas atspoguļojums.
(22)
Tāpēc, lai izveidotu reprezentatīvu Savienības ražotāju atlasi, Savienības ražotājus, kuri sadarbojās, pēc viņu gada ražošanas apjoma sadalīja šādos divos segmentos: lielie un vidējie uzņēmumi ar ražošanas apjomu vairāk nekā 15 000 tonnu, no vienas puses, un mazie uzņēmumi ar ražošanas apjomu mazāk nekā 15 000 tonnu, no otras puses. Bija paredzēts iekļaut atlasē katra segmenta lielākos uzņēmumus.
(23)
Turklāt, kā aprakstīts 19. apsvērumā, tika ņemta vērā arī ražotāju atrašanās vieta dalībvalstīs.
3.4.3. Pagaidu atlases procedūra
(24)
Savienības ražotāju atlasei vajadzīgās informācijas iegūšanas procedūras pamatā bija sākotnējā posmā iegūtā informācija. Turklāt ar attiecīgo paziņojumu par procedūras sākšanu visi citi ražotāji tika uzaicināti informēt par sevi, ja tie vēlētos, lai tos iekļauj atlasē. Pēc tam, ka bija publicēts paziņojums par procedūras sākšanu, Komisijā nepieteicās neviens uzņēmums, pieprasot iekļaušanu atlasē.
(25)
Pamatojoties uz 20. līdz 23. apsvērumā izskaidrotajiem kritērijiem, iekļaušanai atlasē izraudzījās piecus Savienības ražotājus, kas darbojās četrās dalībvalstīs. Tie bija lielākie uzņēmumi abos segmentos, ņemot vērā lielumu un atrašanās vietu. Trīs atlasītie uzņēmumi bija no lielo un vidējo uzņēmumu segmenta, savukārt divi - no mazo uzņēmumu segmenta.
(26)
Atlasītie uzņēmumi, ņemot vērā to ražošanas apjomu, atspoguļoja arī uzņēmumu atrašanās vietu dalībvalstīs, jo Vācija un Francija pārstāvēja uzņēmumus, kuri darbojās lielo un vidējo uzņēmumu segmentā, savukārt Spānija un Itālija - uzņēmumus, kuri darbojās mazo uzņēmumu segmentā.
(27)
Tādējādi atlasē bija pārstāvēti 22,5 % no plastikāta maisu un maisiņu kopējā ražošanas apjoma, ko saražoja ražotāji, kuri sadarbojās, un 12,3 % no kopējā lēstā Savienības ražošanas apjoma, pamatojoties uz kopējiem Savienības ražošanas apjoma rādītājiem, kas minēti pieprasījumā.
(28)
Sākotnējā posmā visi zināmie Savienības ražotāji tika informēti par pagaidu atlases sastāvu un tie varēja iesniegt piezīmes. Piezīmes netika saņemtas.
B. SAVIENĪBAS RAŽOŠANAS NOZARES STĀVOKLIS
(29)
Jāatgādina, ka kaitējuma noteikšanā izmanto izvērtējumu, kura pamatā ir pierādījumi par importa par dempinga cenu ietekmi uz Savienības ražošanas nozari.
(30)
Tāpēc atlasē bija jāņem vērā nozares sadrumstalotība un anketas, kurās bija prasīti vispārīgi dati lielākoties attiecībā uz dalībvalstu makroekonomiskajiem rādītājiem, tika papildus nosūtītas visām zināmajām Savienības ražotāju apvienībām, lai iegūtu vajadzīgo informāciju.
(31)
Savienības ražotāju atlases reprezentativitātes pakāpi ievērojami ietekmēja tas, ka nozīmīgākais atlasītais ražotājs lielo un vidējo uzņēmumu segmentā un viens mazo uzņēmumu segmenta ražotājs informēja Komisiju, ka tie nevēlas aizpildīt anketu. Tas nozīmēja, ka tikai trīs no atlasītajiem pieciem uzņēmumiem turpināja sadarbību un ka par noteiktajiem segmentiem un ražojošajām dalībvalstīm nevarēs iegūt informāciju vai varēs iegūt tikai daļēju informāciju.
(32)
Tāpēc vairākkārt mēģināja izveidot jaunu reprezentatīvu atlasi, kurā būtu ievērota 17. līdz 28. apsvērumā izklāstītā atlases metodoloģija.
(33)
Tādējādi kopumā vēl seši Savienības ražotāji, kas vēlējās, lai tos iekļauj atlasē, tika izraudzīti kā iespējamie to divu uzņēmumu aizstājēji, kuri atteicās sadarboties atlasē. Pie šiem sešiem uzņēmumiem vērsās ar piedāvājumu sadarboties, aicinot aizpildīt Savienības ražotāju anketu.
(34)
No šiem sešiem uzaicinātajiem Savienības ražotājiem tikai viens ražotājs, kas pārstāvēja lielo un vidējo uzņēmumu segmentu, galu galā piekrita sadarboties. Netika atrasts aizstājējs, kas pārstāvētu ražošanu Vācijā, kas ir viena no lielākajām plastikāta maisu un maisiņu ražotājām dalībvalstīm.
(35)
Tāpēc nevarēja izveidot jaunu atlasi saskaņā ar pamatregulas 17. panta 4. punktu, jo nevarēja izpildīt kritēriju par reprezentativitāti saistībā ar noteiktajiem segmentiem un ražojošajām dalībvalstīm.
(36)
Atlasītie Savienības ražotāji neizrādīja lielu vēlmi sadarboties, tāpēc nebija iespējams izdarīt pienācīgus secinājumus par to, vai uzņēmumu, kuri sadarbojās, sniegtie dati atspoguļo stāvokli visā Savienības ražošanas nozarē, un tādējādi nevarēja pienācīgi izvērtēt, vai ir ievēroti pamatregulas 3. panta 2. punktā izklāstītie nosacījumi.
(37)
Pēc mēģinājumiem izveidot jaunu atlasi, viena ražotāju grupa apliecināja apņemšanos aktīvi piedalīties termiņa beigu pārskatīšanā, atkārtoti norādot, cik svarīgi Savienības ražošanas nozarei ir saglabāt spēkā esošos antidempinga pasākumus. Šī ražotāju grupa pauda nožēlu, ka tikai vienu šīs grupas ražotāju Komisija uzaicināja aizpildīt anketu. Šajā sakarā jānorāda, ka šo uzņēmumu vēlme sadarboties pilnībā tika ievērota un tos visus iekļāva to uzņēmumu grupā, kurus uzaicināja, veidojot jauno atlasi. Tomēr jāatgādina, ka, lai nodrošinātu vajadzīgo reprezentativitāti, atlases metode, kas aprakstīta 17. līdz 28. apsvērumā, bija jāņem vērā arī jaunajā atlasē. Tikai viens šīs grupas uzņēmums izpildīja iepriekš minētos kritērijus, tāpēc tikai minēto uzņēmumu varēja aicināt atlasē. Pārējie uzņēmumi bija tāda lieluma vai atradās tādās dalībvalstīs, kas jau bija pietiekami pārstāvētas atlasē.
(38)
Konkrētu informāciju par valstī saražoto produkciju, pārdošanas rādītājiem un citiem galvenajiem makrorādītājiem saņēma no Nīderlandes, Spānijas, Itālijas un daļēji arī Francijas ražotāju apvienībām. Tomēr Eiropas plastikāta izstrādājumu ražošanas apvienība (EuPC) nesniedza informāciju, kas bija prasīta īpašā tai nosūtītā anketā, tāpēc nevarēja savākt pārliecinošus Savienības mēroga datus makroekonomiskā līmenī.
C. PROCEDŪRU IZBEIGŠANA
(39)
Ņemot vērā iepriekš minēto un saskaņā ar pamatregulas 9. panta 2. punktu, būtu jāizbeidz termiņa beigu pārskatīšana attiecībā uz ĶTR un Taizemes plastmasas maisu un maisiņu importu.
(40)
Nepietiekamā Savienības ražotāju sadarbības līmeņa un reprezentatīvas atlases trūkuma dēļ Komisija nevarēja novērtēt, vai ievēroti pamatregulas 3. panta 2. punktā un 11. panta 2. punktā minētie nosacījumi. Tāpēc nevar izdarīt secinājumus, vai spēkā esošo pasākumu beigšanās nozīmētu, ka kaitējums turpināsies vai atkārtosies, un tāpēc izmeklēšana būtu jāizbeidz.
(41)
Iepriekš minētais liecina, ka starpposma pārskatīšana nav vajadzīga un arī tā būtu jāizbeidz.
(42)
Visas ieinteresētās personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, pamatojoties uz kuriem plānots ieteikt izbeigt abas izmeklēšanas. Tām arī bija noteikts laikposms, kurā tās pēc šīs informācijas atklāšanas varēja iesniegt piezīmes. Ja iesniegtā informācija un piezīmes bija pamatotas, tās tika ņemtas vērā.
(43)
Viena ieinteresētā persona pieprasīja - tā kā tika ierosināts izbeigt pārskatīšanu Savienības ražotāju sadarbības trūkuma dēļ, antidempinga pasākumi būtu jāatceļ ar atpakaļejošu spēku, t. i., ar 2011. gada 30. septembri, kad spēkā esošajiem pasākumiem sākotnēji vajadzēja beigties.
(44)
Šajā sakarā jāatgādina, ka pārskatīšanas pieprasījumu saskaņā ar pamatregulu iesniedza Savienības ražotāji, kuri pārstāv vairāk nekā 30 % no kopējā Savienības ražošanas apjoma. Turklāt pamatregulas 11. panta 2. punktā skaidri teikts, ka pasākumi paliek spēkā, līdz tiek pabeigta pārskatīšana. Konstatējumi, kas minēti 40. apsvērumā, neietekmēja pārskatīšanas sākšanas likumību kā tādu, kas nozīmē, ka turpina piemērot 11. panta 2. punktā minētos noteikumus, kuros paredzēts, ka pasākumi paliek spēkā, līdz tiks pabeigta pārskatīšana. Tāpēc šis arguments bija jānoraida.
(45)
Virkne Savienības ražotāju reaģēja uz informācijas izpaušanu, norādot, ka tie atsauc pieteikumu kā sūdzības iesniedzēji. Tomēr, tā kā citi Savienības ražotāji saglabāja savu nostāju un tā kā pārskatīšanas sākšanas brīdī tika izpildīti 5. apsvērumā aprakstītie nosacījumi, tas procedūru neietekmē.
(46)
Ņemot vērā iepriekš minēto, netika saņemtas piezīmes, kas liktu mainīt iepriekšminētos secinājumus. Tāpēc tiek secināts, ka būtu jāizbeidz antidempinga procedūra attiecībā uz konkrētu ĶTR un Taizemes izcelsmes plastikāta maisu un maisiņu importu Savienībā un pasākumi būtu jāatceļ. Līdz ar to vienlaikus ar šo termiņa beigu pārskatīšanu tiks izbeigta 3. apsvērumā minētā notiekošā starpposma pārskatīšana,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Ar šo atceļ antidempinga pasākumus attiecībā uz konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Taizemes plastikāta maisu un maisiņu importu, kurus patlaban klasificē ar KN kodu ex 3923 21 00, ex 3923 29 10 un ex 3923 29 90, un izbeidz procedūru attiecībā uz to importu.
2. pants
Ar šo izbeidz saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 3. punktu sākto tādu antidempinga pasākumu daļējo starpposma pārskatīšanu, kurus piemēro konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Taizemes plastikāta maisu un maisiņu importam, ko patlaban klasificē ar KN kodu ex 3923 21 00, ex 3923 29 10 un ex 3923 29 90.
3. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2012. gada 10. jūlijā


Input:
RÅDETS BESLUT
av den 10 juli 2012
om utnämning av en spansk suppleant i Regionkommittén
(2012/376/EU)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 305,
med beaktande av den spanska regeringens förslag, och
av följande skäl:
(1)
Den 22 december 2009 och den 18 januari 2010 antog rådet besluten 2009/1014/EU (1) och 2010/29/EU (2) om utnämning av ledamöter och suppleanter i Regionkommittén för perioden från och med den 26 januari 2010 till och med den 25 januari 2015.
(2)
En plats som suppleant i Regionkommittén har blivit ledig till följd av att mandatet för María Isabel NIETO FERNÁNDEZ har löpt ut.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Till suppleant i Regionkommittén utnämns härmed för återstoden av mandatperioden, dvs. till och med den 25 januari 2015
-
Enrique BARRASA SÁNCHEZ, Director General de Inversiones y Acción Exterior Junta de Extremadura.
Artikel 2
Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.
Utfärdat i Bryssel den 10 juli 2012.


Input:
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) No 620/2012 DE LA COMISIÓN
de 10 de julio de 2012
por el que se establecen valores de importación a tanto alzado para la determinación del precio de entrada de determinadas frutas y hortalizas
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo, de 22 de octubre de 2007, por el que se crea una organización común de mercados agrícolas y se establecen disposiciones específicas para determinados productos agrícolas (Reglamento único para las OCM) (1),
Visto el Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011 de la Comisión, de 7 de junio de 2011, por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo en los sectores de las frutas y hortalizas y de las frutas y hortalizas transformadas (2), y, en particular, su artículo 136, apartado 1,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011 establece, en aplicación de los resultados de las negociaciones comerciales multilaterales de la Ronda Uruguay, los criterios para que la Comisión fije los valores de importación a tanto alzado de terceros países correspondientes a los productos y períodos que figuran en el anexo XVI, parte A, de dicho Reglamento.
(2)
De acuerdo con el artículo 136, apartado 1, del Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011, el valor de importación a tanto alzado se calcula cada día hábil teniendo en cuenta datos que varían diariamente. Por lo tanto, el presente Reglamento debe entrar en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
En el anexo del presente Reglamento quedan fijados los valores de importación a tanto alzado a que se refiere el artículo 136 del Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 10 de julio de 2012.


Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 615/2012 VAN DE COMMISSIE
van 9 juli 2012
tot vaststelling van de forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijs van bepaalde groenten en fruit
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten („integrale-GMO-verordening”) (1),
Gezien Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 van de Commissie van 7 juni 2011 tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad, wat de sectoren groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit betreft (2), en met name artikel 136, lid 1,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 zijn, op grond van de resultaten van de multilaterale handelsbesprekingen van de Uruguayronde, de criteria vastgesteld aan de hand waarvan de Commissie voor de producten en de perioden die in bijlage XVI, deel A, bij die verordening zijn vermeld, de forfaitaire waarden bij invoer uit derde landen vaststelt.
(2)
De forfaitaire invoerwaarde wordt elke dag berekend overeenkomstig artikel 136, lid 1, van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011, met inachtneming van de variabele gegevens voor die dag. Bijgevolg moet deze verordening in werking treden op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
De in artikel 136 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 bedoelde forfaitaire invoerwaarden worden vastgesteld in de bijlage bij de onderhavige verordening.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 9 juli 2012.


Input:
COMMISSION IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 616/2012
of 9 July 2012
amending the representative prices and additional import duties for certain products in the sugar sector fixed by Implementing Regulation (EU) No 971/2011 for the 2011/12 marketing year
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Council Regulation (EC) No 1234/2007 of 22 October 2007 establishing a common organisation of agricultural markets and on specific provisions for certain agricultural products (Single CMO Regulation) (1),
Having regard to Commission Regulation (EC) No 951/2006 of 30 June 2006 laying down detailed rules for the implementation of Council Regulation (EC) No 318/2006 as regards trade with third countries in the sugar sector (2), and in particular Article 36(2), second subparagraph, second sentence thereof,
Whereas:
(1)
The representative prices and additional duties applicable to imports of white sugar, raw sugar and certain syrups for the 2011/12 marketing year are fixed by Commission Implementing Regulation (EU) No 971/2011 (3). Those prices and duties were last amended by Commission Implementing Regulation (EU) No 591/2012 (4).
(2)
The data currently available to the Commission indicate that those amounts should be amended in accordance with Article 36 of Regulation (EC) No 951/2006.
(3)
Given the need to ensure that this measure applies as soon as possible after the updated data have been made available, this Regulation should enter into force on the day of its publication,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
The representative prices and additional duties applicable to imports of the products referred to in Article 36 of Regulation (EC) No 951/2006, as fixed by Implementing Regulation (EU) No 971/2011 for the 2011/12 marketing year, are hereby amended as set out in the Annex hereto.
Article 2
This Regulation shall enter into force on the day of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 9 July 2012.


Input:
RÈGLEMENT D'EXÉCUTION (UE) No 609/2012 DE LA COMMISSION
du 6 juillet 2012
établissant les valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1234/2007 du Conseil du 22 octobre 2007 portant organisation commune des marchés dans le secteur agricole et dispositions spécifiques en ce qui concerne certains produits de ce secteur (règlement «OCM unique») (1),
vu le règlement d'exécution (UE) no 543/2011 de la Commission du 7 juin 2011 portant modalités d’application du règlement (CE) no 1234/2007 du Conseil en ce qui concerne les secteurs des fruits et légumes et des fruits et légumes transformés (2), et notamment son article 136, paragraphe 1,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement d’exécution (UE) no 543/2011 prévoit, en application des résultats des négociations commerciales multilatérales du cycle d'Uruguay, les critères pour la fixation par la Commission des valeurs forfaitaires à l'importation des pays tiers, pour les produits et les périodes figurant à l'annexe XVI, partie A, dudit règlement.
(2)
La valeur forfaitaire à l'importation est calculée chaque jour ouvrable, conformément à l'article 136, paragraphe 1, du règlement d'exécution (UE) no 543/2011, en tenant compte des données journalières variables. Il importe, par conséquent, que le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Les valeurs forfaitaires à l'importation visées à l'article 136 du règlement d’exécution (UE) no 543/2011 sont fixées à l'annexe du présent règlement.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 6 juillet 2012.


Input:
REGOLAMENT TA’ IMPLIMENTAZZJONI TAL-KUMMISSJONI (UE) Nru 599/2012
tal-5 ta’ Lulju 2012
li jistabbilixxi l-valuri standard tal-importazzjoni għad-determinazzjoni tal-prezz ta' dħul ta' ċertu frott u ħxejjex
IL-KUMMISSJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
Wara li kkunsidrat ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 1234/2007 tat-22 ta' Ottubru 2007 li jistabbilixxi organizzazzjoni komuni ta' swieq agrikoli u dwar dispożizzjonijiet speċifiċi għal ċerti prodotti agrikoli (Ir-Regolament Waħdieni dwar l-OKS) (1),
Wara li kkunsidrat ir-Regolament ta’ Implimentazzjoni (UE) Nru 543/2011 tas-7 ta’ Ġunju 2011 li jippreskrivi regoli dettaljati dwar l-applikazzjoni tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 1234/2007 fir-rigward tas-setturi tal-frott u l-ħxejjex u tal-frott u l-ħxejjex ipproċessati (2) u b’mod partikolari l-Artikolu 136(1) tiegħu,
Billi:
(1)
Ir-Regolament ta’ Implimentazzjoni (UE) Nru 543/2011 jistipula, skont ir-riżultat tan-negozjati kummerċjali multilaterali taċ-Ċiklu tal-Urugwaj, il-kriterji li bihom il-Kummissjoni tiffissa l-valuri standard għall-importazzjonijiet minn pajjiżi terzi, għall-prodotti u għall-perjodi stipulati fl-Anness XVI, il-Parti A tiegħu.
(2)
Il-valur standard tal-importazzjoni huwa kkalkulat kull ġurnata tax-xogħol skont l-Artikolu 136(1) tar-Regolament ta' Implimentazzjoni (UE) Nru 543/2011, billi jqis id-dejta varjabbli ta' kuljum. Għalhekk dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fil-jum tal-pubblikazzjoni tiegħu f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
ADOTTAT DAN IR-REGOLAMENT:
Artikolu 1
Il-valuri standard tal-importazzjoni msemmija fl-Artikolu 136 tar-Regolament ta’ Implimentazzjoni (UE) Nru 543/2011 huma stipulati fl-Anness għal dan ir-Regolament.
Artikolu 2
Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fil-jum tal-pubblikazzjoni tiegħu f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri kollha.
Magħmul fi Brussell, il-5 ta’ Lulju 2012.


Input:
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 919/2012 AL COMISIEI
din 5 iulie 2012
de completare a Regulamentului (UE) nr. 236/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind vânzarea în lipsă și anumite aspecte ale swapurilor pe riscul de credit în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru metoda de calculare a scăderii valorii acțiunilor lichide și a altor instrumente financiare
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 236/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 martie 2012 privind vânzarea în lipsă și anumite aspecte ale swapurilor pe riscul de credit (1), în special articolul 23 alineatul (8),
întrucât:
(1)
Metoda de calculare a scăderii semnificative a valorii instrumentelor financiare prevăzute în secțiunea C din anexa I la Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare (2) trebuie adaptată la diferitele moduri în care este reflectată această scădere, în funcție de tipul instrumentului financiar în cauză. Această metodă poate lua forma unei scăderi efective a prețului instrumentului financiar, a unei creșteri a randamentului unui instrument de datorie emis de o societate comercială sau a unei creșteri a randamentului de-a lungul curbei de randament pentru instrumentele de datorie emise de emitenți suverani.
(2)
Prezentul regulament trebuie citit coroborat cu Regulamentul delegat (UE) nr. 918/2012 al Comisiei (3), care definește pragurile pentru scăderea semnificativă a valorii acțiunilor nelichide, a instrumentelor de datorie emise de emitenți suverani și corporativi, a fondurilor tranzacționate la bursă, a instrumentelor de piață monetară și a instrumentelor derivate al căror unic instrument financiar suport este tranzacționat într-un loc de tranzacționare. Prezentul regulament trebuie, prin urmare, să se limiteze la precizarea metodei de calculare a scăderii semnificative a valorii acestor instrumente.
(3)
Pentru a se asigura coerența și securitatea juridică pentru participanții pe piață și autoritățile competente, data aplicării prezentului regulament trebuie să fie aceeași cu cea a Regulamentului (UE) nr. 236/2012 și a Regulamentului delegat (UE) nr. 918/2012.
(4)
Întrucât Regulamentul (UE) nr. 236/2012 prevede că trebuie adoptate standarde tehnice obligatorii înainte ca regulamentul respectiv să poată fi aplicat efectiv și întrucât este esențial să se precizeze înainte de 1 noiembrie 2012 elementele neesențiale necesare pentru a facilita respectarea de către participanții pe piață a regulamentului respectiv și punerea lui în aplicare de către autoritățile competente, este necesar ca prezentul regulament să intre în vigoare în ziua următoare datei publicării.
(5)
Prezentul regulament se bazează pe proiectele de standarde tehnice de reglementare transmise Comisiei de Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe (AEVMP).
(6)
AEVMP a efectuat consultări publice deschise cu privire la proiectele de standarde tehnice de reglementare pe care se bazează prezentul regulament, a analizat costurile și beneficiile potențiale aferente și a solicitat avizul Grupului părților interesate din domeniul valorilor mobiliare și piețelor, înființat în conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe) (4),
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect
(1) Prezentul regulament precizează metoda de calculare a scăderii cu 10 % a valorii acțiunilor lichide tranzacționate într-un loc de tranzacționare, așa cum se prevede la articolul 23 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 236/2012.
(2) Prezentul regulament precizează totodată metoda de calculare a scăderii valorii următoarelor instrumente financiare tranzacționate într-un loc de tranzacționare, așa cum se specifică în Regulamentul delegat (UE) nr. 918/2012, adoptat în conformitate cu articolul 23 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 236/2012:
(a)
acțiunile nelichide;
(b)
următoarele instrumente financiare nederivate:
(i)
instrumentele de datorie emise de emitenți suverani și corporativi;
(ii)
fondurile tranzacționate la bursă;
(iii)
instrumentele de piață monetară;
(c)
instrumentele derivate al căror unic suport este un instrument financiar tranzacționat într-un loc de tranzacționare.
Articolul 2
Metoda de calculare a scăderii semnificative a valorii acțiunilor lichide și nelichide
(1) Pentru acțiunile tranzacționate într-un loc de tranzacționare, scăderea valorii se calculează în funcție de prețul de închidere oficial din ziua de tranzacționare precedentă din locul de tranzacționare respectiv, definit conform regulilor aplicabile acelui loc de tranzacționare.
(2) Această metodă de calcul exclude orice evoluție descendentă a unui preț care rezultă exclusiv dintr-o divizare sau dintr-o acțiune sau măsură similară adoptată de către emitent cu privire la capitalul social emis care ar putea duce la o ajustare a prețului de către locul de tranzacționare pertinent.
Articolul 3
Metoda de calculare a scăderii semnificative a valorii altor instrumente financiare nederivate
(1) O scădere semnificativă a valorii instrumentelor financiare, altele decât acțiunile, care nu se încadrează în categoriile de instrumente financiare derivate enumerate la punctele 4-10 din secțiunea C din anexa I la Directiva 2004/39/CE se calculează conform metodei prevăzute la alineatele (2), (3) și (4).
(2) În cazul unui instrument financiar pentru care scăderea semnificativă a valorii menționată la articolul 23 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 236/2012 se măsoară în raport cu un preț din locul de tranzacționare pertinent, acea scădere se calculează în funcție de prețul de închidere oficial din locul de tranzacționare pertinent, definit în conformitate cu regulile aplicabile ale locului de tranzacționare respectiv.
(3) În cazul unui instrument de datorie emis de către un emitent suveran pentru care scăderea semnificativă a valorii menționată la articolul 23 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 236/2012 se măsoară în raport cu o curbă de randament, acea scădere se calculează ca o creștere de-a lungul curbei de randament în comparație cu curba de randament a emitentului suveran la închiderea zilei de tranzacționare precedente, calculată pe baza datelor disponibile pentru emitent în locul de tranzacționare respectiv.
(4) În cazul unui instrument financiar pentru care scăderea semnificativă a valorii menționată la articolul 23 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 236/2012 se măsoară în raport cu o variație a randamentului, acea scădere se calculează ca o creștere a randamentului actual în raport cu randamentul instrumentului respectiv la închiderea zilei de tranzacționare precedente, calculată pe baza datelor disponibile pentru instrumentul financiar în locul de tranzacționare respectiv.
Articolul 4
Metoda de calculare a scăderii semnificative a valorii instrumentelor financiare derivate
În cazul instrumentelor financiare incluse în categoriile de instrumente financiare derivate enumerate la punctele 4-10 din secțiunea C din anexa I la Directiva 2004/39/CE care au un singur instrument financiar suport, tranzacționat într-un loc de tranzacționare și pentru care a fost determinată o scădere semnificativă a valorii în conformitate cu articolul 2 sau cu articolul 3, scăderea semnificată a valorii se calculează în funcție de scăderea semnificativă a valorii instrumentului financiar suport.
Articolul 5
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 noiembrie 2012.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 5 iulie 2012.


Input:
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 918/2012,
annettu 5 päivänä heinäkuuta 2012,
lyhyeksimyynnistä ja tietyistä luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvistä kysymyksistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2012 täydentämisestä määritelmien, nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennan, katettujen valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten, ilmoituskynnysarvojen, rajoitusten keskeyttämiseen sovellettavien likviditeettiä koskevien kynnysarvojen, rahoitusvälineiden arvon merkittävän alenemisen sekä epäsuotuisien tapahtumien osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon lyhyeksimyynnistä ja tietyistä luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvistä kysymyksistä 14 päivänä maaliskuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2012 (1) ja erityisesti sen 2 artiklan 2 kohdan, 3 artiklan 7 kohdan, 4 artiklan 2 kohdan, 7 artiklan 3 kohdan, 13 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 7 kohdan ja 30 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 236/2012 säädetään tietyistä lyhyeksimyyntiin ja luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvistä toimenpiteistä. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 42 artiklassa annetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä, joilla täydennetään kyseisen asetuksen säännöksiä. Tällä delegoidulla säädöksellä täydennetään ja muutetaan tiettyjä muita kuin keskeisiä osia.
(2)
Tämän asetuksen säännökset liittyvät läheisesti toisiinsa, koska ilmoitus- ja julkistamiskynnysarvot ja kattamattomien luottoriskinvaihtosopimusten määritys riippuvat määritelmistä ja koska lyhyiden positioiden laskentamenetelmistä ja rahoitusvälineiden arvon merkittävää alenemista ja valtionlainamarkkinoiden likviditeetin alenemista koskevat säännökset ja epäsuotuisien tapahtumien määritys ovat erottamattomasti yhteydessä toisiinsa. Jotta ne lyhyeksimyyntiä koskevat säännökset, joiden olisi tultava voimaan samaan aikaan, olisivat keskenään yhdenmukaiset, kaikki asetuksessa (EU) N:o 236/2012 edellytetyt säännökset on aiheellista sisällyttää yhteen asetukseen.
(3)
Asetus (EU) N:o 236/2012 sisältää tiettyjä määritelmiä. Selkeyden ja oikeusvarmuuden parantamiseksi on aiheellista antaa 2 artiklan 1 kohdassa olevista määritelmistä lisäsäännöksiä erityisesti silloin, kun luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön katsotaan omistavan rahoitusvälineen sovellettaessa lyhyeksimyynnin määritelmää, ja lisätäsmennystä tapauksista, joissa luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö pitää hallussaan osaketta tai velkainstrumenttia sovellettaessa asetusta (EU) N:o 236/2012. Täsmennysten tavoitteena on varmistaa, että asetuksen (EU) N:o 236/2012 tavoiteltu vaikutus saavutetaan johdonmukaisella tavalla huolimatta erilaisista lähestymistavoista jäsenvaltioiden lainsäädännössä. Vaikka jäsenvaltioissa käytettävät arvopapereita koskevat omistusoikeuden ja hallussapidon käsitteet eivät ole tällä hetkellä yhdenmukaisia, asetuksen (EU) N:o 236/2012 säännöksiä on tarkoitus soveltaa yksinomaan lyhyeksimyyntiin, eivätkä ne saa rajoittaa tulevaisuudessa laadittavia säädöksiä, kuten yhdenmukaistavaa lainsäädäntöä.
(4)
Asetuksella (EU) N:o 236/2012 asetetaan rajoituksia ja velvoitteita, kuten ilmoitus- ja julkistamisvaatimuksia, luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, jotka pitävät hallussaan osakkeita ja valtionlainaa koskevia nettomääräisiä lyhyitä positioita tai harjoittavat niitä koskevaa toimintaa. Osakkeita ja valtionlainaa koskevia pitkiä ja lyhyitä positioita voidaan pitää hallussa ja arvostaa monilla eri tavoilla. Jotta varmistettaisiin yhdenmukainen lähestymistapa sekä osakkeita ja valtionlainaa koskeviin lyhyisiin positioihin liittyvien toimenpiteiden vaikuttavuus, on tarpeen täsmentää, kuinka nettomääräiset lyhyet positiot olisi laskettava. Lyhyeksimyyntiä voidaan harjoittaa yksittäisten välineiden tai valtionlainakorien kautta, minkä vuoksi on tarpeen täsmentää, miten korien kautta tapahtuva lyhyeksimyynti sisällytetään laskentaan. Jotta varmistettaisiin selkeä lähestymistapa nettomääräisten lyhyiden positioiden laskentaan, pitkiin positioihin on tarpeen soveltaa rajoittavampaa lähestymistapaa kuin osakkeita koskeviin lyhyisiin positioihin. Koska joidenkin rahoitusvälineiden arvo riippuu kohde-etuutena olevien välineiden hinnan vaihteluista, on tarpeen täsmentää, kuinka tämä otetaan huomioon. Tässä yhteydessä sovelletaan delta-mukautukseen perustuvaa menetelmää, sillä se on yleisesti hyväksytty käytäntö.
(5)
Nettomääräiset lyhyet positiot lasketaan suhteessa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön hallussaan pitämiin pitkiin ja lyhyisiin positioihin. Pitkiä ja lyhyitä positioita voi kuitenkin olla konsernin eri yksiköillä tai rahastonhoitajan hoitamissa erillisissä rahastoissa. Suuret nettomääräiset lyhyet positiot voidaan kätkeä jakamalla ne konsernin eri yksiköiden tai eri rahastojen kesken. Säännösten kiertämisen vähentämiseksi ja sen varmistamiseksi, että lyhyitä positioita koskevat ilmoitukset ja selvitykset antavat oikean ja edustavan kuvan, tarvitaan yksityiskohtaisempia säännöksiä, joissa täsmennetään, kuinka nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennan olisi tapahduttava konsernin eri yksiköiden ja rahastonhoitajien osalta. Näiden säännösten soveltamiseksi on tarpeen määritellä, mitä sijoitusstrategialla tarkoitetaan, jotta saadaan selkeytettyä, mitkä konsernin yksiköiden lyhyet positiot ja mitkä rahastojen lyhyet positiot olisi laskettava yhteen. On myös tarpeen määritellä salkunhoitotoiminta, jotta saadaan selkeytettyä, mitkä rahastojen lyhyet positiot olisi laskettava yhteen. Jotta voidaan varmistaa ilmoitusten antaminen, on tarpeen täsmentää, minkä konsernin tai eri rahastojen yksiköiden on suoritettava laskenta ja annettava ilmoitukset.
(6)
Asetuksessa (EU) N:o 236/2012 asetetaan rajoituksia kattamattomiin valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvien transaktioiden tekemiselle, mutta siinä sallitaan katetut valtionlainan luottoriskinvaihtosopimukset, jotka tehdään laillisissa suojaustarkoituksissa. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksilla voidaan suojata hyvin monenlaisia varoja ja velkoja, mutta laillisen suojautumisen ja keinottelun erottaminen toisistaan voi olla monissa tapauksissa vaikeaa. Sen vuoksi tarvitaan yksityiskohtaisia lisätäsmennyksiä tapauksista, joissa valtionlainan luottoriskinvaihtosopimus voidaan katsoa katetuksi. Kun korrelaatio on johdonmukaisesti ilmoitettava määrällisesti, olisi käytettävä yksinkertaista, laajasti hyväksyttyä ja ymmärrettyä mittaria, kuten Pearsonin korrelaatiokerrointa, joka lasketaan jakamalla kahden muuttujan kovarianssi muuttujien keskihajontojen tulolla. Varojen ja velkojen yhteensovittaminen täydellisen suojan luomiseksi on käytännössä vaikeaa erilaisten varojen ja velkojen ominaispiirteiden ja niiden arvon volatiliteetin vuoksi. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 mukaan toimenpiteiden on oltava oikeasuhteisia, minkä vuoksi kattamatonta luottoriskinvaihtosopimusta määritettäessä on tarpeen täsmentää, millä tavalla oikeasuhteisuutta edellyttävää lähestymistapaa olisi sovellettava katetulla luottoriskinvaihtosopimuksella suojattuihin varoihin ja velkoihin. Koska asetuksessa (EU) N:o 236/2012 ei vahvisteta luottoriskinvaihtosopimusta koskevalle katetulle positiolle erityistä korrelaatioastetta, on tarpeen täsmentää, että korrelaation olisi oltava merkityksellistä.
(7)
Asetuksessa (EU) N:o 236/2012 edellytetään, että luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, jonka hallussaan pitämä valtionlainaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio ylittää kynnysarvon, on ilmoitettava kyseisistä positioista asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle. Sen vuoksi tämä kynnysarvo olisi täsmennettävä asianmukaisesti. Vähäisten arvojen, joilla ei olisi merkittävää vaikutusta asianomaisiin valtionlainamarkkinoihin, ei pitäisi edellyttää ilmoittamista, ja kynnysarvossa olisi otettava huomioon muun muassa yksittäisten valtionlainamarkkinoiden likviditeetti ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan määrä samoin kuin tämän toimenpiteen tavoitteet.
(8)
Tiedot, joita tarvitaan liikkeeseen laskettuun valtionlainaan liittyvien nettomääräisten lyhyiden positioiden ilmoituskynnysarvojen laskentaa varten, eivät ole vielä saatavilla tämän asetuksen voimaantulopäivänä. Sen vuoksi julkaisupäivänä sovellettavien ensimmäisten ilmoituskynnysarvojen vahvistamisessa olisi käytettävä perusteina ensiksikin valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärää ja toiseksi sitä, onko kyseiselle valtionlainalle olemassa likvidejä futuurimarkkinoita. Kun kaikkia perusteita koskevat merkitykselliset tiedot ovat saatavilla, olisi vahvistettava tarkistetut kynnysarvot.
(9)
Jos valtionlainamarkkinoiden likviditeetti laskee tietyn kynnysarvon alle, valtionlainan kattamatonta lyhyeksimyyntiä harjoittaville sijoittajille asetetut rajoitukset voidaan poistaa tilapäisesti kyseisien markkinoiden likviditeetin parantamiseksi. Jos rahoitusvälineen arvo alenee merkittävästi markkinapaikassa, toimivaltaiset viranomaiset voivat kieltää lyhyeksimyynnin, rajoittaa sitä tai rajoittaa muulla tavalla kyseistä rahoitusvälinettä koskevia transaktioita. Rahoitusvälineitä on hyvin monenlaisia, ja kullekin rahoitusvälinelajille on tarpeen määrittää kynnysarvo ottaen huomioon rahoitusvälineiden ja kunkin välineen markkinoiden volatiliteetin välisten erojen kaltaiset erot.
(10)
Tässä asetuksessa ei täsmennetä kynnysarvoa listattujen yhteissijoitusyritysten osuuden hinnan arvon merkittävälle alenemiselle, lukuun ottamatta pörssilistattuja rahastoja, jotka ovat yhteissijoitusyrityksiä, sillä vaikka hinta voi vaihdella vapaasti markkinapaikassa, siihen sovelletaan siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/65/EY (2) vahvistettua sääntöä, jonka mukaan hinnat pidetään lähellä yhteissijoitusyritysten varojen nettoarvoa. Johdannaisten arvon merkittävälle alenemiselle ei täsmennetä muuta kynnysarvoa kuin tässä asetuksessa täsmennetyt kynnysarvot.
(11)
Tässä asetuksessa selkeytetään asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (3) perustetun ja sen mukaisesti valtuuksiaan käyttävän Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (EAMV) toimivaltuuksia, kun kyseessä ovat epäsuotuisat tapahtumat tai epäsuotuisa kehitys. Yhtenäisen lähestymistavan varmistamiseksi on laadittava luettelo tällaisista tapahtumista, jotta voidaan toteuttaa aiheellisia toimia tapauksissa, joissa ilmenee ennakoimattomia epäsuotuisia tapahtumia tai ennakoimatonta epäsuotuisaa kehitystä.
(12)
Oikeusvarmuuden vuoksi on tarpeen, että tämä asetus tulee voimaan samana päivänä kuin komission delegoitu asetus (EU) N:o 919/2012 (4),
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISTÄ
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, joilla täydennetään seuraavia asetuksen (EU) N:o 236/2012 artikloja seuraavasti:
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 2 kohta täsmentämällä omistusoikeuden ja lyhyeksimyynnin määritelmät;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohta täsmentämällä nettomääräiseen lyhyeen positioon liittyvät tapaukset ja sen laskentamenetelmä sekä hallussapidon määritelmä;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 2 kohta täsmentämällä valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksissa olevat kattamattomat positiot ja laskentamenetelmät konsernien ja rahastonhoitotoiminnan osalta;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 7 artiklan 3 kohta täsmentämällä valtionlainaa koskevien merkittävien lyhyiden positioiden ilmoituskynnysarvo;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 13 artiklan 4 kohta täsmentämällä likviditeettiä koskeva kynnysarvo, jonka alittuessa valtionlainan lyhyeksimyyntiä koskevien rajoitusten soveltaminen keskeytetään;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 23 artiklan 7 kohta täsmentämällä, mitä tarkoitetaan muiden rahoitusvälineiden kuin likvidien osakkeiden arvon merkittävällä alenemisella;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 30 artikla täsmentämällä perusteet ja tekijät, jotka on otettava huomioon määrittäessä, missä tapauksissa asetuksen (EU) N:o 236/2012 18-21 ja 27 artiklassa tarkoitettuja epäsuotuisia tapahtumia tai epäsuotuista kehitystä ja 28 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja uhkia ilmenee.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
’konsernilla’ oikeushenkilöitä, jotka ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY (5) 2 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettuja määräysvallassa olevia yrityksiä, sekä sitä yksittäistä luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka käyttää määräysvaltaa kyseisessä yrityksessä;
b)
’ylikansallisella liikkeeseenlaskijalla’ asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 1 kohdan d alakohdan i, iv, v ja vi alakohdassa tarkoitettua liikkeeseenlaskijaa.
II LUKU
2 ARTIKLAN 2 KOHDAN JA 3 ARTIKLAN 7 KOHDAN a ALAKOHDAN MUKAINEN MÄÄRITELMIEN LISÄTÄSMENNYS
3 artikla
Käsitteen ”omistusoikeus” täsmentäminen ja ”lyhyeksimyynnin” määritelmä
1. Lyhyeksimyynnin määrittelemiseksi on tarvittaessa määritettävä osakkeen tai velkainstrumentin lyhyeksimyyntiin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti, katsotaanko luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön omistavan kyseisen rahoitusvälineen, kun kyseessä on laillinen omistaja tai todellinen omistaja ja edunsaaja. Kun luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt ovat osakkeen tai velkainstrumentin todellisia omistajia ja edunsaajia, on lopullisen todellisen edustajan ja edunsaajan katsottava omistavan osakkeen tai velkainstrumentin, myös silloin, kun osake tai velkainstrumentti on valtuutetun hallussa. Tätä artiklaa sovellettaessa todellinen omistaja ja edunsaaja on sijoittaja, joka ottaa kantaakseen rahoitusvälineen hankkimisesta aiheutuvan taloudellisen riskin.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 1 kohdan b alakohdan i, ii ja iii alakohtaa asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu lyhyeksimyynti ei kata seuraavia:
a)
sellaisten rahoitusvälineiden myynti, jotka on siirretty arvopapereiden lainaus- tai takaisinostosopimuksen nojalla, edellyttäen että arvopaperit joko palautetaan tai siirtäjä vetää arvopaperit takaisin, jotta niitä koskeva selvitys voidaan suorittaa määräajankohtana;
b)
sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön suorittama rahoitusvälineen myynti, joka on ostanut rahoitusvälineen ennen myyntiä muttei ole vastaanottanut sen toimitusta myynnin aikaan, edellyttäen että rahoitusväline toimitetaan sellaisena ajankohtana, että sitä koskeva selvitys voidaan suorittaa määräajankohtana;
c)
sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön suorittama rahoitusvälineen myynti, joka on käyttänyt kyseistä rahoitusvälinettä koskevaa merkintäetuoikeutta tai vastaavaa oikeutta, edellyttäen että rahoitusväline toimitetaan sellaisena ajankohtana, että sitä koskeva selvitys voidaan suorittaa määräajankohtana.
4 artikla
Hallussapito
Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön katsotaan pitävän hallussaan osaketta tai velkainstrumenttia seuraavissa olosuhteissa:
a)
luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö omistaa osakkeen tai velkainstrumentin 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
b)
on olemassa täytäntöönpanokelpoinen vaatimus osaketta tai velkainstrumenttia koskevan omistusoikeuden siirtämisestä luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle asianomaiseen myyntiin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.
III LUKU
3 ARTIKLAN 7 KOHDAN b ALAKOHDASSA TARKOITETUT NETTOMÄÄRÄISET LYHYET POSITIOT
5 artikla
Osakkeita koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - pitkät positiot
1. Osakekorissa olevan pitkän position kautta tapahtuva osakkeen hallussapito on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen osakkeeseen sen mukaan, mikä on osakkeen painoarvo kyseisessä korissa.
2. Mikä tahansa sellainen vastuu muun rahoitusvälineen kuin osakkeen kautta, joka tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta nousee asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, tarkoittaa mitä tahansa vastuuta osakepääomassa yhden tai useamman liitteessä I olevassa 1 osassa luetellun välineen kautta.
Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu vastuu riippuu sen osakkeen arvosta, jonka osalta nettomääräinen lyhyt positio on laskettava, ja tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta tai arvo nousee.
6 artikla
Osakkeita koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - lyhyet positiot
1. Osakekorin lyhyeksimyynnin kautta tapahtuva osakkeen lyhyeksimyynti on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen osakkeeseen sen mukaan, mikä on osakkeen painoarvo kyseisessä korissa.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 3 artiklan 3 kohtaa jos rahoitusvälinettä, mukaan lukien liitteessä I olevassa 1 osassa luetellut rahoitusvälineet, koskeva positio tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta tai arvo alenee, kyseinen positio on otettava huomioon lyhyen position laskennassa.
7 artikla
Osakkeita koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - yleistä
Edellä 5 ja 6 artiklassa tarkoitettujen nettomääräisten lyhyiden positioiden osalta on otettava huomioon seuraavat perusteet:
a)
sillä, onko kohde-etuutena oleville omaisuuserille sovittu käteissuoritus vai fyysinen toimitus, ei ole merkitystä;
b)
sellaisia rahoitusvälineitä koskevia lyhyitä positioita, jotka antavat perusteen liikkeeseen laskemattomia osakkeita koskevaan vaatimukseen, ja merkintäoikeuksia, vaihtovelkakirjoja ja muita vastaavia välineitä ei katsota lyhyiksi positioiksi nettomääräisen lyhyen position laskennassa.
8 artikla
Valtionlainaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio - pitkät positiot
1. Hinnoittelulla tarkoitetaan tässä artiklassa ja liitteessä II tuottoa, tai jos kyseisistä varoista tai veloista ei saada tuottoa tai tuotto on epätarkoituksenmukainen vertailukohta kyseisien varojen tai velkojen välillä, sillä tarkoitetaan hintaa. Eri valtionlainan liikkeeseenlaskijoiden valtionlainainstrumenttien korissa olevan pitkän position kautta tapahtuva valtionlainainstrumentin hallussapito on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen valtionlainaan sen mukaan, mikä on valtionlainan painoarvo kyseisessä korissa.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa mikä tahansa sellainen vastuu muun rahoitusvälineen kuin valtionlainan kautta, joka tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta nousee, tarkoittaa mitä tahansa sellaista vastuuta, joka tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta tai arvo nousee, yhden tai useamman liitteessä I olevassa 2 osassa luetellun välineen kautta edellyttäen aina, että rahoitusvälineiden arvo riippuu sen valtionlainan arvosta, jonka osalta nettomääräinen lyhyt positio on laskettava.
3. Pitkän position laskennassa on otettava huomioon valtionlainan liikkeeseenlaskijan sellaisen valtionlainan kaikki netto-osuudet, jonka hinnoittelu korreloi vahvasti valtionlainan hinnoittelun kanssa missä tahansa lyhyessä positiossa, edellyttäen aina, että ne korreloivat vahvasti asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 5 kohdan ja tämän artiklan 4 ja 5 kohdan mukaisesti. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden liikkeeseenlaskijoiden valtionlainainstrumentteja ei oteta huomioon.
4. Sellaisten varojen hinnan osalta, joiden markkinat ovat likvidit, toisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan velkainstrumentin ja tietyn valtionlainan liikkeeseenlaskijan lainan hinnoittelun välistä vahvaa korrelointia on mitattava historiallisten tietojen perusteella käyttäen päivittäin koottuja painotettuja tietoja valtionlainaa koskevaa positiota edeltävältä 12 kuukauden jaksolta. Sellaisten varojen osalta, joiden markkinat eivät ole likvidit tai joiden hintatiedot eivät kata koko edeltävää 12 kuukauden jaksoa, on käytettävä asianmukaista arviota, joka kattaa vastaavan pituisen jakson.
5. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 5 kohtaa velkainstrumentin ja liikkeeseen lasketun valtionlainan katsotaan korreloivan vahvasti, jos toisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan velkainstrumentin ja tietyn valtionlainan hinnoittelun välinen Pearsonin korrelaatiokerroin on vähintään 80 prosenttia kyseisen ajanjakson osalta.
6. Jos positio lakkaa myöhemmin olemasta vahvasti korreloiva jatkuvasti päivitettävän 12 kuukauden jakson perusteella, aiemmin vahvasti korreloineen valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainaa ei enää oteta huomioon pitkän position laskennassa. Positioiden ei kuitenkaan katsota lakkaavan olemasta vahvasti korreloivia, jos niiden korrelaatiokerroin suhteessa valtionlainaan laskee tilapäisesti enintään kolmen kuukauden ajaksi 4 kohdassa vahvistetun tason alle, edellyttäen että niiden korrelaatiokerroin on vähintään 60 prosenttia koko kyseisen kolmen kuukauden jakson ajan.
7. Sillä, onko kohde-etuutena oleville omaisuuserille sovittu käteissuoritus vai fyysinen toimitus, ei ole merkitystä nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa.
9 artikla
Valtionlainaa koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - lyhyet positiot
1. Valtionlainan korin myynnin kautta tapahtuva valtionlainan lyhyeksimyynti on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen valtionlainaan sen mukaan, mikä on valtionlainan painoarvo kyseisessä korissa.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 3 kohtaa, jos rahoitusvälinettä, mukaan lukien 8 artiklan 2 kohdassa luetellut välineet, koskeva positio tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta tai arvo alenee, kyseinen positio on otettava huomioon lyhyen position laskennassa.
3. Kaikki valtionlainan luottoriskinvaihtosopimukset, joissa viitataan valtionlainan liikkeeseenlaskijaan, on otettava huomioon kyseistä valtionlainaa koskevien nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten myynnit on katsottava pitkiksi positioiksi ja niiden ostot lyhyiksi positioiksi.
4. Jos valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla suojataan muuta riskiä kuin siihen valtionlainaan liittyvää riskiä, johon siinä viitataan, suojattua riskiä ei voida käsitellä pitkänä positiona laskettaessa, onko luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskemaa valtionlainaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio.
5. Sillä, onko kohde-etuutena oleville omaisuuserille sovittu käteissuoritus vai fyysinen toimitus, ei ole merkitystä nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa.
10 artikla
Osakkeita koskevien nettomääräisten lyhyiden positioiden laskentamenetelmä
1. Laskettaessa nettomääräistä lyhyttä positiota asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti on käytettävä osakkeita koskevaa delta-menetelmään perustuvaa mukautusmallia, joka vahvistetaan liitteessä II.
2. Kun luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö laskee samoja osakkeita koskevaa pitkää ja lyhyttä positiota, on käytettävä samoja menetelmiä.
3. Nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa on otettava huomioon kaikkia rahoitusvälineitä koskevat markkinapaikassa tai sen ulkopuolella suoritetut transaktiot, jotka tuottavat taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta tai arvo muuttuu.
11 artikla
Valtionlainaa koskevien nettomääräisten lyhyiden positioiden laskenta
1. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 5 kohtaa valtionlainaa koskevat nettomääräiset lyhyet positiot lasketaan ottaen huomioon kaikkia rahoitusvälineitä koskevat transaktiot, jotka tuottavat taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta tai tuotto muuttuu. Laskennassa on käytettävä valtionlainaa koskevaa delta-menetelmään perustuvaa mukautusmallia, joka vahvistetaan liitteessä II.
2. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 6 kohdan mukaisesti positiot lasketaan kunkin sellaisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan osalta, jota koskeva lyhyt positio luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on hallussaan.
IV LUKU
3 ARTIKLAN 7 KOHDAN c ALAKOHDASSA TARKOITETUT RAHASTOISSA TAI KONSERNEISSA OLEVAT NETTOMÄÄRÄISET LYHYET POSITIOT
12 artikla
Useisiin rahastoihin tai hoidettuihin salkkuihin liittyvää rahastonhoitotoimintaa koskevien positioiden laskentamenetelmä
1. Tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio lasketaan asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti kunkin yksittäisen rahaston osalta - riippumatta rahaston oikeudellisesta muodosta - ja kunkin hoidetun salkun osalta.
2. Sovellettaessa 12 ja 13 artiklaa tarkoitetaan:
a)
’sijoitusstrategialla’ strategiaa, jota rahaston- tai salkunhoitaja noudattaa tietyn liikkeeseenlaskijan osalta aikoessaan ottaa nettomääräisen lyhyen tai pitkän position kyseisen liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskemia tai siihen liittyviä eri rahoitusvälineitä koskevien transaktioiden kautta;
b)
’rahaston- tai salkunhoitotoiminnalla’ rahastojen hoitoa niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta ja salkunhoitoa asiakkaiden antaman valtuutuksen mukaan harkinnanvaraisesti ja asiakaskohtaisesti silloin, kun sijoitussalkkuihin sisältyy yksi tai useampi rahoitusväline;
c)
’rahaston- tai salkunhoitajalla’ oikeushenkilöä, mukaan lukien jaosto, yksikkö tai osasto, joka hoitaa harkinnanvaraisesti rahastoja tai sijoitussalkkuja valtuutuksen mukaisesti.
3. Rahaston- tai salkunhoitajan on koottava yhteen hoitamiensa rahastojen ja sijoitussalkkujen nettomääräiset lyhyet positiot, joiden osalta tiettyyn liikkeeseenlaskijaan sovelletaan samaa sijoitusstrategiaa.
4. Soveltaessaan edellä kuvattua menetelmää rahaston- tai salkunhoitajan on
a)
otettava huomioon niiden rahastojen ja sijoitussalkkujen positiot, joiden hoidon kolmas osapuoli on antanut sen tehtäväksi;
b)
oltava ottamatta huomioon niiden rahastojen ja sijoitussalkkujen positioita, joiden hoidon se on antanut kolmannen osapuolen tehtäväksi.
Rahaston- tai salkunhoitajan on raportoitava ja tarvittaessa julkistettava tietoja 3 ja 4 kohdan tuloksena syntyvästä nettomääräisestä lyhyestä positiosta, kun se saavuttaa tai ylittää asetuksen (EU) N:o 236/2012 5-11 artiklan mukaisen ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon.
5. Jos sama oikeushenkilö harjoittaa rahaston- tai salkunhoitotoiminnan ohella muuta kyseiseen toimintaan liittymätöntä toimintaa, sen on noudatettava 1-3 kohdassa kuvattua menetelmää vain rahaston- tai salkunhoitotoiminnassa ja raportoitava ja julkistettava tietoja kyseisen toiminnan tuloksena syntyvistä nettomääräisistä lyhyistä positioista.
6. Harjoittaessaan muuta kuin rahaston- tai salkunhoitotoimintaa, jonka tuloksena oikeushenkilö pitää hallussaan lyhyitä positioita omaan lukuunsa, kyseisen oikeushenkilön on laskettava tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti sekä raportoitava ja julkistettava tietoja toiminnan tuloksena syntyvistä nettomääräisistä lyhyistä positioista.
13 artikla
Positioiden laskentamenetelmä, kun konserniin kuuluvilla oikeushenkilöillä on tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevia pitkiä tai lyhyitä positioita
1. Nettomääräinen lyhyt positio lasketaan asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti kunkin konserniin kuuluvan oikeushenkilön osalta. Kyseisen oikeushenkilön on raportoitava ja julkistettava tietoja tai konsernin, johon se kuluu, on raportoitava ja julkistettava sen puolesta tietoja tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevasta nettomääräisestä lyhyestä positiosta, kun positio saavuttaa tai ylittää asianomaisen ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon. Jos yksi tai useampi konserniin kuuluvista oikeushenkilöistä on rahaston- tai salkunhoitaja, niiden on noudatettava rahaston- ja salkunhoitotoiminnassaan 12 artiklan 1-4 kohdassa kuvattua menetelmää.
2. Kaikkien konserniin kuuluvien oikeushenkilöiden nettomääräiset lyhyet ja pitkät positiot on koottava yhteen ja nettoutettava, lukuun ottamatta rahaston- ja salkunhoitotoimintaa harjoittavien rahaston- tai salkunhoitajien positioita. Konsernin on raportoitava ja tarvittaessa julkistettava tietoja tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevasta nettomääräisestä lyhyestä positiosta, kun positio saavuttaa tai ylittää asianomaisen ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon.
3. Kun nettomääräinen lyhyt positio saavuttaa tai ylittää asetuksen (EU) N:o 236/2012 5 artiklan mukaisen ilmoituskynnysarvon tai sen 6 artiklan mukaisen julkistamiskynnysarvon, konserniin kuuluvan oikeushenkilön on raportoitava ja julkistettava asetuksen (EU) N:o 236/2012 5-11 artiklan mukaisesti tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskeva, 1 kohdan mukaisesti laskettu nettomääräinen lyhyt positio edellyttäen, ettei yksikään 2 kohdan mukaisesti laskettu konsernitason nettomääräinen lyhyt positio saavuta eikä ylitä ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvoa. Tätä tarkoitusta varten nimetyn oikeushenkilön on raportoitava ja tarvittaessa julkistettava tietoja tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevasta konsernitason nettomääräisestä lyhyestä positioista, joka on laskettu 2 kohdan mukaisesti, kun
i)
yksikään konserniin kuuluvista oikeushenkilöistä ei saavuta tai ylitä ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvoa;
ii)
sekä konserni itse että jokin siihen kuuluvista oikeushenkilöistä saavuttaa tai ylittää ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon samanaikaisesti.
V LUKU
4 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUT KATETUT VALTIONLAINAN LUOTTORISKINVAIHTOSOPIMUKSET
14 artikla
Tapaukset, jotka eivät ole valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyviä kattamattomia positioita
1. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi seuraavissa tapauksissa:
a)
kun kyseessä on asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu suojautuminen, valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta ei katsota mainitun asetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaiseksi kattamattomaksi positioksi ja sen tarkoituksena on suojautuminen varojen tai velkojen arvon alenemisen riskiltä, joka korreloi sen valtionlainan arvon alenemisen riskin kanssa, johon luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan, jos kyseiset varat tai velat viittaavat julkisen tai yksityisen sektorin yhteisöihin samassa jäsenvaltiossa;
b)
valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota, jonka osalta varoissa tai veloissa viitataan julkisen tai yksityisen sektorin yhteisöihin jäsenvaltiossa, joka on sama valtio, johon luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan, ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaiseksi kattamattomaksi positioksi, jos
i.
siinä viitataan jäsenvaltioon, mukaan lukien mikä tahansa jäsenvaltion ministeriö, virasto tai erillisyhtiö, tai sellaisen jäsenvaltion tapauksessa, joka on liittovaltio, jokin liittovaltion jäsenistä;
ii.
sitä käytetään 18 artiklan mukaisen korrelaatiotestin läpäisevien varojen tai velkojen suojaamiseen;
c)
valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota, jonka osalta varoissa tai veloissa viitataan sellaiseen valtionlainan liikkeeseenlaskijaan, jonka takaaja tai osakas luottoriskinvaihtosopimuksen viitevaltio on, ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaiseksi kattamattomaksi positioksi, jos
i.
siinä viitataan jäsenvaltioon;
ii.
sitä käytetään 18 artiklan mukaisen korrelaatiotestin läpäisevien varojen tai velkojen suojaamiseen.
2. Edellä olevan 1 kohdan a alakohdan soveltamiseksi suojattavien varojen tai velkojen arvon ja sen valtionlainan arvon, johon luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan, on korreloitava keskenään 18 artiklan mukaisesti.
15 artikla
Tapaukset, jotka eivät ole valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksia koskevia kattamattomia positioita, jos velallinen on sijoittautunut useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon tai varat tai velat ovat useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa
1. Jos varojen tai velkojen velallinen tai vastapuoli on sijoittautunut useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon, valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi seuraavissa tapauksissa edellyttäen, että tapaukset läpäisevät aina tämän asetuksen 18 artiklassa säädetyn korrelaatiotestin:
a)
kun emoyritys on sijoittautunut yhteen jäsenvaltioon ja tytäryritys toiseen jäsenvaltioon ja laina on annettu tytäryritykselle. Jos emoyritys antaa tytäryritykselle joko suoraa tai epäsuoraa luottotukea, valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten osto on sallittava tytäryrityksen sijaan emoyrityksen sijoittautumisjäsenvaltiossa;
b)
jos emoyrityksenä toimiva holdingyritys omistaa tytäryrityksen eri jäsenvaltiossa tai käyttää eri jäsenvaltiossa määräysvaltaa tytäryrityksessä. Jos emoyritys on joukkolainan liikkeeseenlaskija mutta suojatut varat ja tulot ovat tytäryrityksen omistuksessa, on sallittava sellaisten valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten osto, joissa viitataan tytäryrityksen sijoittautumisjäsenvaltioon;
c)
jos suojattavana on vastuu sellaisessa jäsenvaltiossa sijaitsevassa yrityksessä, joka on sijoittanut toisen jäsenvaltion valtionlainaan, siltä osin kuin jälkimmäisen jäsenvaltion valtionlainan arvon merkittävä aleneminen vaikuttaisi tuntuvasti kyseiseen yritykseen edellyttäen, että yritys on sijoittautunut molempiin jäsenvaltioihin. Jos kyseinen riski ja jälkimmäisen jäsenvaltion velka korreloivat vahvemmin kuin mainittu riski ja sen jäsenvaltion velka, johon yritys on sijoittautunut, on sallittava sellaisten valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten osto, joissa viitataan jälkimmäiseen jäsenvaltioon.
2. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi seuraavissa tapauksissa edellyttäen, että tapaukset läpäisevät aina tämän asetuksen 18 artiklassa säädetyn korrelaatiotestin:
a)
jos varojen tai velkojen velallinen tai vastapuoli on yritys, jolla on toimintoja eri puolilla unionia, tai suojattu vastuu liittyy unioniin tai jäsenvaltioihin, jotka ovat ottaneet euron käyttöön valuuttanaan, on sallittava sen suojaaminen Euroopan unionissa tai euroalueella sovellettavalla asianmukaisella valtion joukkolainan luottoriskinvaihtosopimusten indeksillä;
b)
jos varojen tai velkojen vastapuoli on ylikansallinen liikkeeseenlaskija, on sallittava vastapuoliriskin suojaaminen asianmukaisesti valitulla valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten korilla, jossa viitataan kyseisen yhteisön takaajiin tai osakkaisiin.
16 artikla
Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksia koskevien kattamattomien positioiden perusteleminen
Kaikkien luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden, jotka ottavat valtionlainan luottoriskinsopimukseen liittyvän position, on toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä
a)
perusteltava kyseiselle toimivaltaiselle viranomaiselle, mikä 15 artiklassa tarkoitetuista tapauksista oli kyseessä, ajankohtana, jona positio otettiin;
b)
osoitettava kyseiselle toimivaltaiselle viranomaiselle läpäisevänsä 18 artiklassa tarkoitetun korrelaatiotestin ja noudattavansa 19 artiklassa tarkoitettuja oikeasuhteisuutta koskevia vaatimuksia valtionlainan luottoriskinsopimukseen liittyvän kyseisen position osalta koko sen ajan, jonka valtionlainan luottoriskinvaihtosopimus on niiden hallussa.
17 artikla
Suojatut varat ja velat
Varoja ja velkoja voidaan suojata valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla seuraavissa tapauksissa edellyttäen, että asetuksen (EU) N:o 236/2012 15 ja 18 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät:
a)
asianomaisen liikkeeseenlaskijan valtionlainaa koskeva pitkä positio;
b)
mikä tahansa positio tai sijoitussalkku, jota käytetään suojattaessa vastuita luottoriskinvaihtosopimuksissa mainitulle valtionlainan liikkeeseenlaskijalle;
c)
kaikki varat tai velat, joissa viitataan julkisen sektorin yhteisöihin jäsenvaltiossa, jonka valtionlainaan luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan. Tämä kattaa vastuut keskus-, alue- ja paikallishallinnossa tai julkisen sektorin yhteisöissä tai jonkin mainitun yhteisön takaamat mahdolliset vastuut ja voi sisältää rahoitussopimukset, rahoitusvarojen tai -velvoitteiden muodostaman salkun sekä koron- tai valuutanvaihtosopimukset, joissa valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta käytetään vastapuoliriskin hallintavälineenä suojautumiseen rahoitus- tai ulkomaankauppasopimuksiin liittyvältä riskiltä;
d)
vastuut siihen jäsenvaltioon sijoittautuneissa yksityisen sektorin yhteisöissä, johon viitataan valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksessa. Kyseiset vastuut sisältävät muun muassa lainat, vastapuolen luottoriskin (mukaan lukien mahdollinen vastuu, kun tällaiseen vastuuseen edellytetään lakisääteistä pääomaa), saamiset ja vakuudet. Varat ja velat sisältävät muun muassa rahoitussopimukset, rahoitusvarojen tai -velvoitteiden muodostaman salkun sekä koron- tai valuutanvaihtosopimukset, joissa valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta käytetään vastapuoliriskin hallintavälineenä suojautumiseen rahoitussopimuksia tai kaupan rahoitusta koskeviin vastuisiin liittyvältä riskiltä;
e)
mahdolliset välilliset vastuut jossakin mainituista yhteisöistä, jotka on saatu muun muassa mahdollisesta vastuusta indekseissä, rahastoissa tai erillisyhtiöissä.
18 artikla
Korrelaatiotestit
1. Tässä luvussa tarkoitetut korrelaatiotestit on läpäistävä molemmissa seuraavista tapauksista:
a)
määrällinen korrelaatiotesti on läpäistävä osoittamalla, että varojen tai velkojen hinnan ja valtionlainan hinnan välinen Pearsonin korrelaatiokerroin on vähintään 70 prosenttia laskettuna historiallisten tietojen perusteella käyttäen tietoja kaupankäyntipäivistä vähintään 12 kuukauden jaksolta, joka edeltää välittömästi ajankohtaa, jona valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta kokeva positio otetaan;
b)
laadullinen korrelaatiotesti on läpäistävä osoittamalla merkityksellinen korrelaatio eli korrelaatio, joka perustuu tarkoituksenmukaisiin tietoihin ja joka ei ole näyttöä pelkästään tilapäisestä riippuvuudesta. Korrelaatio lasketaan historiallisten tietojen perusteella käyttäen viimeisimmän ajankohdan mukaan painotettuja tietoja kaupankäyntipäivistä vähintään 12 kuukauden jaksolta ennen kuin valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta kokeva positio otetaan. Jos osoitetaan, että kyseisellä jaksolla vallinneet olosuhteet vastaavat olosuhteita ajankohtana, jona valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio on tarkoitus ottaa, tai olosuhteita, jotka vallitsisivat suojattavan vastuun kattamalla jaksolla, on käytettävä eri ajanjaksoa. Sellaisten varojen osalta, joiden markkinat eivät ole likvidit tai joiden hintatiedot eivät kata riittävän pitkää ajan jaksoa, on käytettävä asianmukaista arviota.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu korrelaatiotesti on katsottava läpäistyksi, jos voidaan osoittaa, että
a)
suojattava vastuu liittyy yritykseen, joka on valtionlainan liikkeeseenlaskijan omistuksessa tai jossa se omistaa enemmistön yrityksen äänivaltaisesta osakepääomasta tai jonka velkojen takaaja on valtionlainan liikkeeseenlaskija;
b)
suojattava vastuu liittyy jäsenvaltion alue-, paikallis- tai kunnallishallintoon;
c)
suojattava vastuu liittyy yritykseen, jonka kassavirrat riippuvat merkittävässä määrin valtionlainan liikkeeseenlaskijan kanssa tehdyistä sopimuksista tai hankkeesta, kuten infrastruktuurihankkeesta, jota valtionlainan liikkeeseenlaskija rahoittaa taikka rahoittaa tai takaa merkittävässä määrin.
3. Asianomaisen osapuolen on asianomaisen toimivaltaisen pyynnöstä osoitettava, että korrelaatiotesti läpäistiin ajankohtana, jona valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio otettiin.
19 artikla
Oikeasuhteisuus
1. Määritettäessä, onko valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevan position koko oikeassa suhteessa suojattujen vastuiden kokoon, ei vaadita täyttä vastaavuutta ja sallitaan 2 kohdan mukainen rajallinen suojan ylitys, jos vastuita täysin vastaava suoja on mahdoton toteuttaa. Asianomaisen osapuolen on perusteltava pyynnöstä toimivaltaiselle viranomaiselle, miksi täysi vastaavuus oli mahdoton.
2. Kun se on perusteltua suojattavien varojen ja velkojen luonteen vuoksi ja sillä perusteella, mikä on niiden suhde luottoriskinvaihtosopimuksen soveltamisalaan kuuluvien valtion velvoitteiden arvoon, arvoltaan suuremman valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksen on katsottava suojaavan arvoltaan tietynsuuruisia vastuita. Tämä sallitaan kuitenkin vain silloin, jos osoitetaan, että arvoltaan suurempi valtionlainan luottoriskinvaihtosopimus on tarpeen viitesalkkuun liittyvän riskin kattamiseksi ottaen huomioon seuraavat tekijät:
a)
nimellisarvoisen position koko;
b)
se, kuinka herkästi vastuut reagoivat luottoriskinvaihtosopimuksen soveltamisalaan kuuluviin valtion velvoitteisiin;
c)
se, onko noudatettava suojausstrategia dynaaminen vai staattinen.
3. Position haltijan vastuulla on varmistaa, että haltijan valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio on aina oikeasuhteinen ja että sen kesto yhtenäistetään mahdollisimman tarkasti - vallitsevien markkinakäytäntöjen ja markkinoiden likviditeetin sallimissa rajoissa - suojattavien vastuiden tai sen ajanjakson keston kanssa, jonka henkilö aikoo pitää vastuun. Jos luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla katettavat vastuut vaaditaan maksettaviksi tai lunastetaan, ne on joko korvattava vastaavilla vastuilla tai luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota on pienennettävä tai siitä on luovuttava muulla tavalla.
4. Edellyttäen, että valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio on otettu katettuna, sen ei katsota muuttuvan kattamattomaksi, jos ainoa syy position kattamattomaksi muuttumiseen on suojattujen vastuiden markkina-arvon tai valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksen arvon vaihtelu.
5. Kaikissa tapauksissa, joissa osapuolet hyväksyvät valtionlainan luottoriskinsopimusta koskevan position seurauksena niistä velvoitteista, joita niille aiheutuu sellaisten keskusvastapuolen jäsenten ominaisuudessa, jotka selvittävät valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksia koskevat transaktiot, ja kyseisen keskusvastapuolen sääntöjen soveltamisen vuoksi, kyseistä positiota on käsiteltävä muuna kuin vapaaehtoisena positiona eikä osapuolen ottamana positiona, minkä vuoksi sitä ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi.
20 artikla
Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevan kattamattoman position laskentamenetelmä
1. Luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä oleva valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio lasketaan nettomääräisenä positiona.
2. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla suojattujen tai suojattavien hyväksyttävien riskien arvoa laskettaessa on erotettava toisistaan staattiset ja dynaamiset suojausstrategiat. Kun kyseessä on staattinen suojaus, kuten suorat vastuut valtiolle tai julkisen sektorin elimille valtiossa, mittarina on käytettävä äkillisten tappioiden riskin mittaamista, jos yhteisön, jolle position haltija on vastuussa, luottoriski toteutuu. Näin saatua arvoa on tämän jälkeen verrattava luottoriskinvaihtosopimusta koskevan position nettomääräiseen nimellisarvoon.
3. Sellaisten markkina-arvon perusteella painotettujen riskien arvoa laskettaessa, joiden osalta edellytetään dynaamista suojausstrategiaa, laskenta on suoritettava mieluummin riskipainotettuna kuin nimellisarvoisena ottaen huomioon, missä määrin vastuu voi kestonsa aikana kasvaa tai pienentyä, sekä suojattujen varojen ja velkojen ja valtionlainan, johon viitataan, suhteelliset volatiliteetit. Jos varat tai velat, joita suojataan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla, eroavat luottoriskinvaihtosopimuksen viiteomaisuudesta, on käytettävä beta-kerrointa.
4. Välilliset vastuut riskeistä, jotka on saatu muun muassa indeksien, rahastojen ja erillisyhtiöiden kautta, ja luottoriskinvaihtosopimuksia koskevista positioista on otettava huomioon suhteessa siihen, mikä on viiteomaisuuden, -vastuun tai -luottoriskinvaihtosopimuksen painoarvo indeksissä, rahastossa tai muussa mekanismissa.
5. Suojattavaksi tarkoitetun, hyväksyttävän varojen tai velkojen muodostaman salkun arvo on vähennettävä hallussa pidetyn luottoriskinvaihtosopimusta koskevan nettomääräisen position arvosta. Jos tuloksena on positiivinen luku, positio on katsottava asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti luottoriskinsopimusta koskevaksi kattamattomaksi positioksi.
VI LUKU
7 ARTIKLAN 3 KOHDASSA TARKOITETUT VALTIONLAINAA KOSKEVIEN NETTOMÄÄRÄISTEN LYHYIDEN POSITIOIDEN ILMOITUSKYNNYSARVOT
21 artikla
Liikkeeseen laskettuun valtionlainaan liittyvien nettomääräisten lyhyiden positioiden ilmoituskynnysarvot
1. Asianmukainen mitta kynnysarvolle, jonka perusteella valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskemaan valtionlainaan liittyvät nettomääräiset lyhyet positiot on ilmoitettava asianomaiselle viranomaiselle, on prosenttiosuus kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskeman ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärästä.
2. Ilmoituskynnysarvo vahvistetaan rahamääränä. Tämä rahamäärä on vahvistettava soveltamalla valtionlainan liikkeeseenlaskijan edelleen liikkeessä olevaan valtionlainaan prosentuaalista kynnysarvoa ja pyöristämällä se lähimpään miljoonaan euroon.
3. Prosentuaalista kynnysarvoa soveltamalla saatu rahamäärä on tarkistettava ja päivitettävä neljännesvuosittain, jotta voidaan ottaa huomioon kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskeman ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärän muutokset.
4. Prosentuaalista kynnysarvoa soveltamalla saatu rahamäärä ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä lasketaan valtionlainaan liittyviä nettomääräisiä lyhyitä positioita laskettaessa sovellettavan menetelmän mukaisesti.
5. Valtionlainan liikkeeseenlaskijoiden perusmäärät ja lisätasot on määritettävä seuraavien tekijöiden perusteella:
a)
kynnysarvot eivät edellytä ilmoituksia arvoltaan minimaalisista valtionlainan liikkeeseenlaskijoiden nettomääräisistä lyhyistä positioista;
b)
valtionlainan liikkeeseenlaskijan edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä ja niiden positioiden keskikoko, jotka markkinatoimijoilla on hallussaan kyseisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainassa;
c)
kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainamarkkinoiden likviditeetti, mukaan lukien tarvittaessa futuurimarkkinoiden likviditeetti kyseisen valtionlainan osalta.
6. Edellä 5 kohdassa tarkoitettujen tekijöiden perusteella kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan osalta huomioon otettava perusmäärään sovellettava merkityksellinen kynnysarvo on prosenttiosuus, joka on 0,1 prosenttia tai 0,5 prosenttia liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärästä. Kuhunkin liikkeeseenlaskijaan sovellettava prosenttiosuus määritetään 5 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti siten, että kullekin valtionlainan liikkeeseenlaskijalle osoitetaan jompikumpi kahdesta ilmoittamisen kannalta merkityksellisten rahamäärien laskennassa käytetystä prosentuaalisesta kynnysarvosta.
7. Nämä asetuksen voimaantulopäivänä sovellettavat kaksi peruskynnysarvoluokkaa ovat seuraavat:
a)
peruskynnysarvo, joka on 0,1 prosenttia ja jota sovelletaan, kun liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä on 0-500 miljardia euroa;
b)
kynnysarvo, joka on 0,5 prosenttia ja jota sovelletaan, kun liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä on yli 500 miljardia euroa tai kun tietylle valtionlainalle on olemassa likvidit futuurimarkkinat.
8. Lisätasoiksi vahvistetaan 50 prosenttia peruskynnysarvoista eli
a)
0,05 prosenttiyksikön lisäys peruskynnysarvoon, joka on 0,1 prosenttia, 0,15 prosentista alkaen;
b)
0,25 prosenttiyksikön lisäys peruskynnysarvoon, joka on 0,5 prosenttia, 0,75 prosentista alkaen.
9. Valtionlainan liikkeeseenlaskija siirretään asianmukaiseen kynnysarvoluokkaan, jos valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainamarkkinoilla on tapahtunut muutoksia ja tilanne on jatkunut vähintään yhden kalenterivuoden ajan, soveltamalla 5 kohdassa mainittuja tekijöitä.
VII LUKU
13 ARTIKLAN 4 KOHDASSA TARKOITETUT PARAMETRIT JA MENETELMÄT, JOITA SOVELLETAAN LASKETTAESSA LIKVIDITEETTIÄ KOSKEVAA KYNNYSARVOA, JONKA ALITTUESSA VALTIONLAINAN LYHYEKSIMYYNTIÄ KOSKEVIEN RAJOITUSTEN SOVELTAMINEN KESKEYTETÄÄN
22 artikla
Menetelmät, joita sovelletaan laskettaessa ja määritettäessä likviditeettiä koskevaa kynnysarvoa, jonka alittuessa valtionlainan lyhyeksimyyntiä koskevien rajoitusten soveltaminen keskeytetään
1. Kukin toimivaltainen viranomainen mittaa liikkeeseen lasketun valtionlainan likviditeettiä vaihdolla, joka määritetään kaupankäynnin kohteena olleiden velkainstrumenttien yhteenlaskettuna nimellisarvona, suhteessa sellaisten viitelainojen koriin, joilla on eri maturiteetit.
2. Valtionlainan kattamatonta lyhyeksimyyntiä koskevat rajoitukset voidaan poistaa tilapäisesti, kun jonkin kuukauden vaihto on alle 5. persentiiliä 12 edellisen kuukauden aikaisesta kaupankäynnin kuukausimäärästä.
3. Kunkin toimivaltaisen viranomaisen on käytettävä laskennassa yhden tai useamman markkinapaikan tai OTC-kaupan taikka molempien edustavia, helposti saatavilla olevia tietoja ja ilmoitettava tämän jälkeen EAMV:lle käytetyt tiedot.
4. Ennen kuin toimivaltaiset viranomaiset poistavat valtionlainaan liittyvää lyhyeksimyyntiä koskevat rajoitukset niiden on varmistettava, ettei likviditeetin merkittävä aleneminen johdu likviditeettiin kohdistuvista kausivaikutuksista.
VIII LUKU
23 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUIDEN RAHOITUSVÄLINEIDEN KUIN LIKVIDIEN OSAKKEIDEN ARVON MERKITTÄVÄ ALENEMINEN
23 artikla
Muiden rahoitusvälineiden kuin likvidien osakkeiden arvon merkittävä aleneminen
1. Muun osakkeen kuin likvidin osakkeen osalta arvon merkittävällä alenemisella yhden kaupankäyntipäivän aikana verrattuna sen hintaan edellisenä kaupankäyntipäivänä markkinapaikan sulkemishetkellä tarkoitetaan:
a)
osakkeen hinnan alenemista vähintään 10 prosentilla, kun osake sisältyy kansalliseen pääosakeindeksiin ja on markkinapaikassa julkisen kaupankäynnin kohteeksi otetun johdannaissopimuksen kohde-etuutena oleva rahoitusväline;
b)
osakkeen hinnan alenemista vähintään 20 prosentilla, kun osakkeen hinta on vähintään 0,50 euroa tai vastaava määrä paikallisena valuuttana;
c)
osakkeen hinnan alenemista vähintään 40 prosenttia kaikissa muissa tapauksissa.
2. Vähintään 7 prosentin tuoton nousu tuottokäyrällä yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava kyseisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan osalta valtionlainan arvon merkittäväksi alenemiseksi.
3. Vähintään 10 prosentin tuoton nousu yrityslainan osalta yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava yrityslainan arvon merkittäväksi alenemiseksi.
4. Vähintään 1,5 prosentin hinnan aleneminen rahamarkkinavälineen osalta yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava rahamarkkinavälineen arvon merkittäväksi alenemiseksi.
5. Vähintään 10 prosentin hinnan aleneminen pörssilistatun rahaston osalta yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava pörssilistatun rahaston, myös pörssilistattujen rahastojen, jotka ovat yhteissijoitusyrityksiä, arvon merkittäväksi alenemiseksi. Vivutettuun pörssilistattuun rahastoon on sovellettava asianmukaista velkaantuneisuusastetta, jotta saadaan aikaan 10 prosentin hinnan aleneminen vastaavassa vivuttamattomassa suoraan pörssilistatussa rahastossa. Käänteiseen pörssilistattuun rahastoon on sovellettava kerrointa -1, jotta saadaan aikaan 10 prosentin hinnan aleneminen vastaavassa vivuttamattomassa suoraan pörssilistatussa rahastossa.
6. Kun markkinapaikassa käydään kauppaa johdannaisella, hinnanerosopimukset mukaan lukien, ja johdannaisen ainoana kohde-etuutena on rahoitusväline, jonka arvon merkittävä aleneminen määritetään tässä artiklassa ja asetuksen (EU) N:o 236/2012 23 artiklan 5 kohdassa, johdannaisvälineen arvon on katsottava alentuneen merkittävästi, jos kyseisen kohde-etuutena olevan rahoitusvälineen arvo on alentunut merkittävästi.
IX LUKU
30 ARTIKLASSA TARKOITETUT EPÄSUOTUISAT TAPAHTUMAT TAI EPÄSUOTUISA KEHITYS
24 artikla
Perusteet ja tekijät, jotka on otettava huomioon määritettäessä, missä tapauksissa epäsuotuisia tapahtumia tai epäsuotuista kehitystä ilmenee
1. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 18-21 artiklaa sovellettaessa mainitun asetuksen 30 artiklassa tarkoitettuihin epäsuotuisiin tapahtumiin tai epäsuotuisaan kehitykseen, jotka voivat aiheuttaa vakavan uhan rahoitusvakaudelle tai markkinoiden luottamukselle kyseisessä jäsenvaltiossa taikka yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa, sisältyvät kaikki teot, tulokset, tosiseikat tai tapahtumat, joiden odotetaan tai joiden voidaan kohtuullisesti odottaa johtavan seuraaviin:
a)
vakavat finanssi- tai rahoitusalan taikka julkisen talouden ongelmat, jotka voivat johtaa jäsenvaltiota tai pankkia ja muita rahoituslaitoksia, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimivia vakuutusyrityksiä, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajia ja omaisuudenhoitoyrityksiä, koskevaan finanssimarkkinoiden epävakauteen, kun tämä voi vaarantaa finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden tai rahoitusjärjestelmän vakauden unionissa;
b)
jäsenvaltion tai pankkien ja muiden rahoituslaitosten, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimivien vakuutusyritysten, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajien ja omaisuudenhoitoyritysten, luottoluokitus tai maksukyvyttömyys, joka aiheuttaa tai jonka voidaan kohtuudella odottaa aiheuttavan vakavaa epävarmuutta edellä mainittujen vakavaraisuuden suhteen;
c)
huomattavat myyntipaineet tai epätavallinen volatiliteetti, jotka aiheuttavat vakavan syöksykierteen rahoitusvälineille, jotka liittyvät pankkeihin ja muihin rahoituslaitoksiin, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimiviin vakuutusyrityksiin, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajiin ja omaisuudenhoitoyrityksiin, sekä tapauksen mukaan valtionlainan liikkeeseenlaskijoihin;
d)
kaikenlainen merkittävien rahoituksen liikkeeseenlaskijoiden fyysisille rakenteille, markkinainfrastruktuureille, selvitys- ja toimitusjärjestelmille ja valvontaviranomaisille aiheutunut merkityksellinen vahinko, joka voi vaikuttaa haitallisesti markkinoihin, erityisesti kun vahingon syynä on luonnonkatastrofi tai terroriteko;
e)
erityisesti pankkien välisiin operaatioihin liittyvät kaikki sellaiset merkitykselliset häiriöt maksujärjestelmissä tai selvitysprosesseissa, jotka aiheuttavat tai saattavat aiheuttaa unionin maksujärjestelmissä huomattavia maksujen tai selvitysten epäonnistumisia tai viivästyksiä, varsinkin jos ne voivat levittää rahoitukseen tai talouteen liittyviä paineita pankeissa ja muissa rahoituslaitoksissa, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimivissa vakuutusyrityksissä, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajissa ja omaisuudenhoitoyrityksissä, tai jäsenvaltioissa.
2. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 27 artiklan soveltamiseksi EAMV:n on otettava 1 kohdassa vahvistettuja perusteita tarkastellessaan huomioon mahdolliset heijastusvaikutukset tai leviäminen muihin järjestelmiin tai liikkeeseenlaskijoihin ja erityisesti kaikenlaisten itseään toteuttavien ilmiöiden olemassaolo.
3. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 28 artiklan 2 kohdan a alakohdan soveltamiseksi uhalla, joka kohdistuu finanssimarkkinoiden moitteettomaan toimintaan ja eheyteen taikka koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakauteen unionissa, tarkoitetaan:
a)
mitä tahansa uhkaa jäsenvaltiota tai jäsenvaltion rahoitusjärjestelmää koskevasta vakavasta finanssi- tai rahoitusalan taikka julkisen talouden epävakaudesta, kun tämä voi vaarantaa vakavasti finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden taikka koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakauden unionissa;
b)
minkä tahansa jäsenvaltion tai ylikansallisen liikkeeseenlaskijan mahdollista maksukyvyttömyyttä;
c)
kaikenlaista rahoituksen liikkeeseenlaskijoiden fyysisille rakenteille, markkinainfrastruktuureille, selvitys- ja toimitusjärjestelmille ja valvontaviranomaisille aiheutunutta vakavaa vahinkoa, joka voi vaikuttaa haitallisesti rajat ylittäviin markkinoihin, erityisesti kun vahingon syynä on luonnonkatastrofi tai terroriteko, kun tämä voi vaarantaa vakavasti finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden taikka koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakauden unionissa;
d)
erityisesti pankkien välisiin operaatioihin liittyviä kaikkia vakavia häiriöitä maksujärjestelmissä tai selvitysprosesseissa, jotka aiheuttavat tai saattavat aiheuttaa unionin rajat ylittävissä maksujärjestelmissä huomattavia maksujen tai selvitysten epäonnistumisia tai viivästyksiä, varsinkin jos ne voivat levittää rahoitukseen tai talouteen liittyviä paineita unionin koko rahoitusjärjestelmässä tai sen osassa.
25 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä marraskuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 5 päivänä heinäkuuta 2012.


Input:
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 606/2012 DA COMISSÃO
de 4 de julho de 2012
que proíbe as atividades de pesca das armações e dos palangreiros que arvoram o pavilhão ou estão registados em Itália, que exercem a pesca do atum rabilho no oceano Atlântico, a leste de 45° W, e no mar Mediterrâneo
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1224/2009 do Conselho, de 20 de novembro de 2009, que institui um regime comunitário de controlo a fim de assegurar o cumprimento das regras da política comum das pescas (1), nomeadamente o artigo 36.o, n.o 2,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (UE) n.o 44/2012 do Conselho, de 17 de janeiro de 2012, que fixa para 2012 as possibilidades de pesca aplicáveis nas águas da UE, assim como, para os navios da UE, em determinadas águas não UE, em relação a determinadas populações de peixes e grupos de populações de peixes que estão sujeitos a negociações ou acordos internacionais, estabelece as quantidades de atum rabilho que podem ser pescadas em 2012 no oceano Atlântico, a leste de 45° W, e no mar Mediterrâneo.
(2)
O Regulamento (CE) n.o 302/2009 do Conselho, de 6 de abril de 2009, que estabelece um plano plurianual de recuperação do atum rabilho no Atlântico Este e no Mediterrâneo, que altera o Regulamento (CE) n.o 43/2009 e que revoga o Regulamento (CE) n.o 1559/2007 (2), exige que os Estados-Membros informem a Comissão da quota individual atribuída aos seus navios com mais de 24 metros e, em relação aos navios de pesca com menos de 24 metros e às armações, pelo menos da quota atribuída às organizações de produtores ou a grupos de navios que pesquem com artes semelhantes.
(3)
A política comum das pescas destina-se a assegurar a viabilidade do setor das pescas a longo prazo através da exploração sustentável dos recursos aquáticos vivos, com base no princípio da precaução.
(4)
Nos termos do artigo 36.o, n.o 2, do Regulamento (CE) n.o 1224/2009 do Conselho, caso constate, com base nas informações fornecidas pelos Estados-Membros e noutras informações na sua posse, que as possibilidades de pesca disponíveis para a União Europeia, um Estado-Membro ou grupo de Estados-Membros são consideradas esgotadas para uma ou mais artes ou frotas, a Comissão informa do facto os Estados-Membros em causa e proíbe as atividades de pesca para a zona, arte, população, grupo de populações ou frota a que dizem respeito essas atividades de pesca específicas.
(5)
De acordo com as informações na posse da Comissão, as possibilidades de pesca do atum rabilho no oceano Atlântico, a leste de 45° W, e no mar Mediterrâneo atribuídas a armações e palangreiros que arvoram o pavilhão ou estão registados em Itália são consideradas como tendo sido esgotadas.
(6)
Em 20 de junho de 2012, a Itália informou a Comissão de que impôs a cessação das atividades de pesca das suas armações e dos seus palangreiros que operavam em 2012 na pesca do atum rabilho, com efeitos a partir de 20 de junho às 13h00 para os palangreiros e a partir de 22 de junho às 17h00 para as armações.
(7)
Sem prejuízo das medidas adotadas pela Itália acima referidas, é necessário que a Comissão confirme a proibição da pesca do atum rabilho no oceano Atlântico, a leste de 45° W, e no mar Mediterrâneo a partir de 20 de junho de 2012 às 13h00 para os palangreiros que arvoram o pavilhão ou estão registados em Itália e a partir de 22 de junho de 2012 às 17h00 para as armações registadas em Itália.
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
É proibida, a partir de 20 de junho de 2012 às 13h00, a pesca do atum rabilho no oceano Atlântico, a leste de 45° W, e no mar Mediterrâneo por palangreiros que arvoram o pavilhão ou estão registados em Itália.
É igualmente proibido manter a bordo, enjaular para fins de engorda ou de cultura, transbordar, transferir ou desembarcar capturas dessa unidade populacional efetuadas por esses navios após essa data.
Artigo 2.o
É proibida, a partir de 22 de junho de 2012 às 17h00, a pesca do atum rabilho no oceano Atlântico, a leste de 45° W, e no mar Mediterrâneo por armações registadas em Itália.
É igualmente proibido manter a bordo, enjaular para fins de engorda ou de cultura, transbordar, transferir ou desembarcar capturas dessa unidade populacional efetuadas por essas armações após essa data.
Artigo 3.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 4 de julho de 2012.


Input:
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT
av den 4 juli 2012
om utnyttjande av Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter i enlighet med punkt 28 i det interinstitutionella avtalet av den 17 maj 2006 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin och sund ekonomisk förvaltning (EGF/2012/000 TA 2012 - tekniskt stöd på kommissionens initiativ)
(2012/408/EU)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av det interinstitutionella avtalet av den 17 maj 2006 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin och sund ekonomisk förvaltning (1), särskilt punkt 28,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1927/2006 av den 20 december 2006 om upprättande av Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (2), särskilt artikel 8.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
av följande skäl:
(1)
Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (nedan kallad fonden) upprättades för att ge kompletterande stöd till arbetstagare som sagts upp till följd av genomgripande strukturförändringar inom världshandeln på grund av globaliseringen och för att underlätta deras återinträde på arbetsmarknaden.
(2)
Enligt det interinstitutionella avtalet av den 17 maj 2006 får medel från fonden användas upp till ett belopp på högst 500 miljoner EUR per år.
(3)
Enligt förordning (EG) nr 1927/2006 får 0,35 % av fondens tillgängliga anslag för det aktuella året användas för tekniskt stöd på kommissionens initiativ. Budgetmyndigheten föreslår att ett belopp på 730 000 EUR tas i anspråk.
(4)
Fonden bör således utnyttjas för att tillhandahålla tekniskt stöd på kommissionens initiativ.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter ska utnyttjas för att tillhandahålla 730 000 EUR i åtagande- och betalningsbemyndiganden från Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 2012.
Artikel 2
Detta beslut ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdat i Strasbourg den 4 juli 2012.