Input:
DECYZJA KOMISJI
z dnia 9 listopada 2010 r.
zwalniająca Bułgarię, Republikę Czeską, Danię, Niemcy, Estonię, Irlandię, Hiszpanię, Francję, Cypr, Łotwę, Litwę, Maltę, Niderlandy, Polskę, Słowenię, Słowację, Finlandię, Szwecję i Zjednoczone Królestwo z obowiązku stosowania do niektórych gatunków dyrektyw Rady 66/401/EWG, 66/402/EWG, 68/193/EWG, 1999/105/WE, 2002/54/WE, 2002/55/WE i 2002/57/WE w sprawie obrotu materiałem siewnym roślin pastewnych, materiałem siewnym roślin zbożowych, materiałem do wegetatywnego rozmnażania winorośli, leśnym materiałem rozmnożeniowym, materiałem siewnym buraka, materiałem siewnym warzyw oraz materiałem siewnym roślin oleistych i włóknistych
(notyfikowana jako dokument nr C(2010) 7578)
(Jedynie tekst w języku angielskim, bułgarskim, czeskim, duńskim, estońskim, fińskim, francuskim, greckim, hiszpańskim, litewskim, łotewskim, maltańskim, niderlandzkim, niemieckim, polskim, słowackim, słoweńskim i szwedzkim jest autentyczny)
(Tekst mający znaczenie dla EOG)
(2010/680/UE)
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając dyrektywę Rady 66/401/EWG z dnia 14 czerwca 1966 r. w sprawie obrotu materiałem siewnym roślin pastewnych (1), w szczególności jej art. 23a,
uwzględniając dyrektywę Rady 66/402/EWG z dnia 14 czerwca 1966 r. w sprawie obrotu materiałem siewnym roślin zbożowych (2), w szczególności jej art. 23a,
uwzględniając dyrektywę Rady 68/193/EWG z dnia 9 kwietnia 1968 r. w sprawie wprowadzania do obrotu materiału do wegetatywnego rozmnażania winorośli (3), w szczególności jej art. 18a,
uwzględniając dyrektywę Rady 1999/105/WE z dnia 22 grudnia 1999 r. w sprawie obrotu leśnym materiałem rozmnożeniowym (4), w szczególności jej art. 20,
uwzględniając dyrektywę Rady 2002/54/WE z dnia 13 czerwca 2002 r. w sprawie obrotu materiałem siewnym buraka (5), w szczególności jej art. 30A,
uwzględniając dyrektywę Rady 2002/55/WE z dnia 13 czerwca 2002 r. w sprawie obrotu materiałem siewnym warzyw (6), w szczególności jej art. 49,
uwzględniając dyrektywę Rady 2002/57/WE z dnia 13 czerwca 2002 r. w sprawie obrotu materiałem siewnym roślin oleistych i włóknistych (7), w szczególności jej art. 28,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Dyrektywy 66/401/EWG, 66/402/EWG, 68/193/EWG, 1999/105/WE, 2002/54/WE, 2002/55/WE i 2002/57/WE określają pewne przepisy w sprawie obrotu materiałem siewnym roślin pastewnych, materiałem siewnym roślin zbożowych, materiałem do wegetatywnego rozmnażania winorośli, leśnym materiałem rozmnożeniowym, materiałem siewnym buraka, materiałem siewnym warzyw oraz materiałem siewnym roślin oleistych i włóknistych. Dyrektywy te stanowią również, że państwa członkowskie mogą pod pewnymi warunkami zostać całkowicie lub częściowo zwolnione z obowiązku stosowania przepisów tych dyrektyw w odniesieniu do niektórych gatunków lub materiału.
(2)
Materiału siewnego gatunków wymienionych w częściach I, II, V, VI i VII załącznika do niniejszej decyzji zwykle nie rozmnaża się ani nie wprowadza do obrotu w niektórych państwach członkowskich. Ponadto uprawa winorośli oraz obrót materiałem rozmnożeniowym wymienionym w części III tego załącznika mają minimalne znaczenie gospodarcze w niektórych państwach członkowskich. Gatunki drzew wymienione w części IV tego załącznika nie są również istotne do celów leśnictwa w niektórych państwach członkowskich.
(3)
Na podstawie wniosków złożonych przez Belgię, Bułgarię, Republikę Czeską, Danię, Niemcy, Estonię, Irlandię, Grecję, Hiszpanię, Francję, Cypr, Łotwę, Litwę, Luksemburg, Maltę, Niderlandy, Polskę, Słowenię, Słowację, Finlandię, Szwecję i Zjednoczone Królestwo od 1969 r. Komisja przyjęła następujące decyzje: 69/270/EWG (8), 69/271/EWG (9), 69/272/EWG (10), 70/47/EWG (11), 70/48/EWG (12), 70/49/EWG (13), 70/93/EWG (14), 70/94/EWG (15), 70/481/EWG (16), 72/270/EWG (17), 72/271/EWG (18), 73/122/EWG (19), 73/123/EWG (20), 73/188/EWG (21), 74/5/EWG (22), 74/358/EWG (23), 74/360/EWG (24), 74/361/EWG (25), 74/362/EWG (26), 74/491/EWG (27), 74/532/EWG (28), 75/287/EWG (29), 75/752/EWG (30), 79/355/EWG (31), 86/153/EWG (32), 89/101/EWG (33), 90/209/EWG (34), 2005/325/WE (35), 2005/871/WE (36), 2005/886/WE (37), 2005/931/WE (38), 2008/462/WE (39), 2009/786/WE (40), 2010/198/UE (41) i 2010/377/UE (42) zwalniające te państwa członkowskie z obowiązku stosowania przepisów dyrektyw 66/401/EWG, 66/402/EWG, 68/193/EWG, 1999/105/WE, 2002/54/WE, 2002/55/WE i 2002/57/WE w odniesieniu do przedmiotowych gatunków i materiału.
(4)
W ramach badania przeprowadzonego przez Komisję w pierwszym półroczu 2010 r. wśród zainteresowanych państw członkowskich Komisja poprosiła te państwa członkowskie o sprawdzenie, w jakim zakresie uznają za właściwe dalsze stosowanie decyzji, o których mowa w motywie 3, oraz czy warunki, które mają zastosowanie, w dalszym ciągu są spełniane. W następstwie takiego sprawdzenia niektóre państwa członkowskie złożyły na ręce Komisji uaktualnione wnioski, natomiast Belgia, Grecja i Luksemburg zwróciły się o całkowite wycofanie odnoszących się do nich decyzji. W związku z powyższym należy koniecznie uaktualnić, a w odniesieniu do złożonych wniosków wycofać udzielone zwolnienia. Ponadto, mając na uwadze cele przejrzystości i uproszczenia, wszystkie decyzje, o których mowa w motywie 3, należy uchylić i zastąpić jednym aktem prawnym.
(5)
Środki przewidziane w niniejszej decyzji są zgodne z opinią Stałego Komitetu ds. Nasion i Materiału Rozmnożeniowego dla Rolnictwa, Ogrodnictwa i Leśnictwa,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
1. Państwa członkowskie wymienione w części I załącznika do niniejszej decyzji zwalnia się z obowiązku stosowania dyrektywy 66/401/EWG, z wyjątkiem art. 14 ust. 1, w odniesieniu do gatunków wymienionych w pierwszej kolumnie tabeli i odpowiadających oznaczeniu „X” w kolumnie dla danego państwa członkowskiego.
2. Państwa członkowskie wymienione w części II załącznika do niniejszej decyzji zwalnia się z obowiązku stosowania dyrektywy 66/402/EWG, z wyjątkiem art. 14 ust. 1, w odniesieniu do gatunków wymienionych w pierwszej kolumnie tabeli i odpowiadających oznaczeniu „X” w kolumnie dla danego państwa członkowskiego.
W przypadku Łotwy zwolnienie z tego obowiązku w odniesieniu do gatunku Zea mays stosuje się także z wyjątkiem art. 19 ust. 1 tej dyrektywy.
3. Państwa członkowskie wymienione w części III załącznika do niniejszej decyzji zwalnia się z obowiązku stosowania dyrektywy 68/193/EWG, z wyjątkiem art. 12 oraz art. 12a, w odniesieniu do rodzaju wymienionego w pierwszej kolumnie tabeli.
4. Państwa członkowskie wymienione w części IV załącznika do niniejszej decyzji zwalnia się z obowiązku stosowania dyrektywy 1999/105/WE, z wyjątkiem art. 17 ust. 1, w odniesieniu do gatunków wymienionych w pierwszej kolumnie tabeli i odpowiadających oznaczeniu „X” w kolumnie dla danego państwa członkowskiego.
5. Państwa członkowskie wymienione w części V załącznika do niniejszej decyzji zwalnia się z obowiązku stosowania dyrektywy 2002/54/WE, z wyjątkiem art. 20 ust. 1, w odniesieniu do gatunków wymienionych w pierwszej kolumnie tabeli i odpowiadających oznaczeniu „X” w kolumnie dla danego państwa członkowskiego.
6. Państwa członkowskie wymienione w części VI załącznika do niniejszej decyzji zwalnia się z obowiązku stosowania dyrektywy 2002/55/WE, z wyjątkiem art. 16 ust. 1 i 34 ust. 1, w odniesieniu do gatunków wymienionych w pierwszej kolumnie tabeli i odpowiadających oznaczeniu „X” w kolumnie dla danego państwa członkowskiego.
7. Państwa członkowskie wymienione w części VII załącznika do niniejszej decyzji zwalnia się z obowiązku stosowania dyrektywy 2002/57/WE, z wyjątkiem art. 17, w odniesieniu do gatunków wymienionych w pierwszej kolumnie tabeli i odpowiadających oznaczeniu „X” w kolumnie dla danego państwa członkowskiego.
W przypadku Malty zwolnienie z tego obowiązku w odniesieniu do słonecznika stosuje się także z wyjątkiem art. 9 ust. 1 tej dyrektywy.
Artykuł 2
Decyzje 69/270/EWG, 69/271/EWG, 69/272/EWG, 70/47/EWG, 70/48/EWG, 70/49/EWG, 70/93/EWG, 70/94/EWG, 70/481/EWG, 72/270/EWG, 72/271/EWG, 73/122/EWG, 73/123/EWG, 73/188/EWG, 74/5/EWG, 74/358/EWG, 74/360/EWG, 74/361/EWG, 74/362/EWG, 74/491/EWG, 74/532/EWG, 75/287/EWG, 75/752/EWG, 79/355/EWG, 86/153/EWG, 89/101/EWG, 90/209/EWG, 2005/325/WE, 2005/871/WE, 2005/886/WE, 2005/931/WE, 2008/462/WE, 2009/786/WE, 2010/198/UE i 2010/377/UE tracą moc.
Artykuł 3
Niniejsza decyzja skierowana jest do Królestwa Belgii, Republiki Bułgarii, Republiki Czeskiej, Królestwa Danii, Republiki Federalnej Niemiec, Republiki Estońskiej, Irlandii, Republiki Greckiej, Królestwa Hiszpanii, Republiki Francuskiej, Republiki Cypryjskiej, Republiki Łotewskiej, Republiki Litewskiej, Wielkiego Księstwa Luksemburga, Republiki Malty, Królestwa Niderlandów, Rzeczypospolitej Polskiej, Republiki Słowenii, Republiki Słowackiej, Republiki Finlandii, Królestwa Szwecji oraz Zjednoczonego Królestwa Wielkiej Brytanii i Irlandii Północnej.
Sporządzono w Brukseli dnia 9 listopada 2010 r.


Input:
REGOLAMENTO (UE) N. 1011/2010 DELLA COMMISSIONE
del 9 novembre 2010
recante fissazione dei valori forfettari all’importazione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di taluni ortofrutticoli
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM) (1),
visto il regolamento (CE) n. 1580/2007 della Commissione, del 21 dicembre 2007, recante modalità di applicazione dei regolamenti (CE) n. 2200/96, (CE) n. 2201/96 e (CE) n. 1182/2007 nel settore degli ortofrutticoli (2), in particolare l’articolo 138, paragrafo 1,
considerando quanto segue:
Il regolamento (CE) n. 1580/2007 prevede, in applicazione dei risultati dei negoziati commerciali multilaterali dell’Uruguay round, i criteri per la fissazione da parte della Commissione dei valori forfettari all’importazione dai paesi terzi, per i prodotti e i periodi indicati nell’allegato XV, parte A, del medesimo regolamento,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
I valori forfettari all’importazione di cui all’articolo 138 del regolamento (CE) n. 1580/2007 sono quelli fissati nell’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il 10 novembre 2010.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 9 novembre 2010.


Input:
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 1004/2010
av den 8 november 2010
om avdrag från vissa fångstkvoter för 2010 till följd av överfiske under det föregående året
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs, om ändring av förordningarna (EG) nr 847/96, (EG) nr 2371/2002, (EG) nr 811/2004, (EG) nr 768/2005, (EG) nr 2115/2005, (EG) nr 2166/2005, (EG) nr 388/2006, (EG) nr 509/2007, (EG) nr 676/2007, (EG) nr 1098/2007, (EG) nr 1300/2008, (EG) nr 1342/2008 och upphävande av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1627/94 och (EG) nr 1966/2006 (1), särskilt artikel 105.1, och
av följande skäl:
(1)
Fångstkvoterna för 2009 fastställdes i följande förordningar:
-
Rådets förordning (EG) nr 1322/2008 av den 28 november 2008 om fastställande för år 2009 av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i Östersjön (2).
-
Rådets förordning (EG) nr 1139/2008 av den 10 november 2008 om fastställande för 2009 av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd i Svarta havet (3).
-
Rådets förordning (EG) nr 1359/2008 av den 28 november 2008 om fastställande av fiskemöjligheterna för gemenskapens fiskefartyg för vissa djuphavsbestånd för 2009 och 2010 (4).
-
Rådets förordning (EG) nr 43/2009 av den 16 januari 2009 om fastställande för år 2009 av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i gemenskapens vatten och, för gemenskapens fartyg, i andra vatten där fångstbegränsningar krävs.
(2)
Fångstkvoterna för 2010 fastställdes i följande förordningar:
-
Rådets förordning (EG) nr 1359/2008.
-
Rådets förordning (EG) nr 1226/2009 av den 20 november 2009 om fastställande av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i Östersjön för år 2010 (5).
-
Rådets förordning (EG) nr 1287/2009 om fastställande för 2010 av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd i Svarta havet (6).
-
Rådets förordning (EU) nr 53/2010 av den 14 januari 2010 om fastställande för år 2010 av fiskemöjligheterna för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i EU-vatten och, för EU-fartyg, i andra vatten där fångstbegränsningar krävs och om ändring av förordningarna (EG) nr 1359/2008, (EG) nr 754/2009, (EG) nr 1226/2009 och (EG) nr 1287/2009 (7).
(3)
När kommissionen konstaterar att en medlemsstat har överskridit tilldelade fångstkvoter ska den i enlighet med artikel 105.1 i förordning (EG) nr 1224/2009 göra avdrag från den medlemsstatens framtida fångstkvoter.
(4)
Vissa medlemsstater har överskridit sina fångstkvoter för 2009. Således bör avdrag göras från deras fångstkvoter för 2010.
(5)
Till följd av överfiske under 2008 gjordes genom kommissionens förordning (EG) nr 649/2009 (8) avdrag från fångstkvoter för 2009. För vissa medlemsstater var emellertid avdragen större än deras respektive kvoter för 2009 och avdragen kunde således inte göras till fullo under det året. För att säkerställa att avdraget görs till fullo även i dessa fall bör de återstående kvantiteterna beaktas vid fastställandet av avdragen från 2010 års kvoter.
(6)
De avdrag som görs genom den här förordningen bör gälla utan att de påverkar de avdrag från 2010 års kvoter som görs genom följande förordningar:
-
Kommissionens förordning (EG) nr 147/2007 av den 15 februari 2007 om anpassning av vissa fiskkvoter från och med 2007 till och med 2012 enligt artikel 23.4 i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken (9).
-
Kommissionens förordning (EG) nr 635/2008 av den 3 juli 2008 om anpassning av de torskkvoter som ska tilldelas Polen i Östersjön (delområdena 25-32, gemenskapens vatten) från 2008 till 2011 i enlighet med rådets förordning (EG) nr 338/2008 (10).
(7)
I artikel 105.2 i förordning (EG) nr 1224/2009 föreskrivs att avdrag från fångstkvoter ska göras genom att man använder vissa multiplikationsfaktorer som anges i den punkten.
(8)
Eftersom avdragen avser överfiske som skett under 2009 och således vid en tid då förordning (EG) nr 1224/2009 ännu inte hade börjat tillämpas medför emellertid kravet på rättslig förutsebarhet att avdragen inte bör bli större än vad de skulle ha blivit vid en tillämpning av då gällande regler, dvs. artikel 5.2 i förordning (EG) nr 847/96 om att införa ytterligare villkor för förvaltning av totala tillåtna fångstmängder (TAC) och kvoter med fördelning mellan åren (11).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. De fångstkvoter som fastställs i förordningarna (EG) nr 1226/2009, (EG) nr 1287/2009, (EG) nr 1359/2008 och (EU) nr 53/2010 ska minskas i enlighet med bilagan.
2. Punkt 1 ska gälla utan att det påverkar de avdrag som fastställs i förordningarna (EG) nr 147/2007 och (EG) nr 635/2008.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 8 november 2010.


Input:
VERORDNUNG (EU) Nr. 1007/2010 DER KOMMISSION
vom 8. November 2010
zur Änderung der mit der Verordnung (EU) Nr. 867/2010 festgesetzten repräsentativen Preise und zusätzlichen Einfuhrzölle für bestimmte Erzeugnisse des Zuckersektors im Wirtschaftsjahr 2010/11
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1234/2007 des Rates vom 22. Oktober 2007 über eine gemeinsame Organisation der Agrarmärkte und mit Sondervorschriften für bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse (Verordnung über die einheitliche GMO) (1),
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 951/2006 der Kommission vom 30. Juni 2006 mit Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EG) Nr. 318/2006 des Rates für den Zuckerhandel mit Drittländern (2), insbesondere auf Artikel 36 Absatz 2 Unterabsatz 2 zweiter Satz,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die bei der Einfuhr von Weißzucker, Rohzucker und bestimmten Sirupen geltenden repräsentativen Preise und zusätzlichen Einfuhrzölle für das Wirtschaftsjahr 2010/11 sind mit der Verordnung (EU) Nr. 867/2010 der Kommission (3) festgesetzt worden. Diese Preise und Zölle wurden zuletzt durch die Verordnung (EU) Nr. 989/2010 der Kommission (4) geändert.
(2)
Die der Kommission derzeit vorliegenden Angaben führen zu einer Änderung der genannten Beträge gemäß den in der Verordnung (EG) Nr. 951/2006 vorgesehenen Regeln und Modalitäten -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die mit der Verordnung (EG) Nr. 951/2006 für das Wirtschaftsjahr 2010/11 festgesetzten repräsentativen Preise und zusätzlichen Zölle bei der Einfuhr der Erzeugnisse des Artikels 36 der Verordnung (EU) Nr. 867/2010 werden geändert und sind im Anhang der vorliegenden Verordnung aufgeführt.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am 9. November 2010 in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 8. November 2010


Input:
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1006/2010
2010 m. lapkričio 8 d.
kuriuo nustatomos standartinės importo vertės, skirtos tam tikrų vaisių ir daržovių įvežimo kainai nustatyti
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas („Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas“) (1),
atsižvelgdama į 2007 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1580/2007, nustatantį Tarybos reglamentų (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1182/2007 įgyvendinimo vaisių ir daržovių sektoriuje taisykles (2), ypač į jo 138 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
Reglamente (EB) Nr. 1580/2007, taikant daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde rezultatus, yra numatyti kriterijai, kuriuos Komisija taiko nustatydama standartines importo iš trečiųjų šalių vertes produktams ir laikotarpiams, išvardytiems minėto reglamento XV priedo A dalyje,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 138 straipsnyje minimos standartinės importo vertės yra nustatytos šio reglamento priede.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja 2010 m. lapkričio 9 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. lapkričio 8 d.


Input:
NÕUKOGU OTSUS 2010/677/ÜVJP,
8. november 2010,
millega tunnistatakse kehtetuks ühine seisukoht 98/409/ÜVJP Sierra Leone kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 29,
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu võttis 29. juunil 1998 vastu ühise seisukoha 98/409/ÜVJP Sierra Leone kohta, (1) et rakendada ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1171(1998) kehtestatud meetmeid.
(2)
Nõukogu võttis 28. jaanuaril 2008 vastu ühise seisukoha 2008/81/ÜVJP, (2) millega muudetakse ühist seisukohta 98/409/ÜVJP, et rakendada ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1793(2007) kehtestatud meetmeid, millega nähakse ette erand ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1171(1998) punktiga 5 kehtestatud meetmetest.
(3)
ÜRO Julgeolekunõukogu võttis 29. septembril 2010 vastu resolutsiooni 1940(2010), millega tunnistatakse kehtetuks ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1171(1998).
(4)
Ühine seisukoht 98/409/ÜVJP tuleks seega kehtetuks tunnistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Ühine seisukoht 98/409/ÜVJP tunnistatakse kehtetuks.
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.
Brüssel, 8. november 2010


Input:
VERORDNUNG (EU) Nr. 1010/2010 DER KOMMISSION
vom 8. November 2010
über ein Fangverbot für Rotbarsch, Goldbarsch und Tiefenbarsch im NAFO-Gebiet 3M für Schiffe unter der Flagge Spaniens
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1224/2009 des Rates vom 20. November 2009 zur Einführung einer gemeinschaftlichen Kontrollregelung zur Sicherstellung der Einhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik (1), insbesondere auf Artikel 36 Absatz 2,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Verordnung (EU) Nr. 53/2010 des Rates vom 14. Januar 2010 zur Festsetzung der Fangmöglichkeiten für bestimmte Fischbestände und Bestandsgruppen in den EU-Gewässern sowie für EU-Schiffe in Gewässern mit Fangbeschränkungen (2) sind die Quoten für das Jahr 2010 festgelegt.
(2)
Nach den der Kommission übermittelten Angaben haben die Fänge aus dem im Anhang der vorliegenden Verordnung genannten Bestand durch Schiffe, die die Flagge des im Anhang genannten Mitgliedstaats führen oder in diesem Mitgliedstaat registriert sind, die für 2010 zugeteilte Quote erreicht.
(3)
Daher muss die Befischung dieses Bestands verboten werden -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Ausschöpfung der Quote
Die Fangquote für den im Anhang dieser Verordnung genannten Bestand, die dem ebenfalls im Anhang genannten Mitgliedstaat für das Jahr 2010 zugeteilt wurde, gilt ab dem im Anhang festgesetzten Zeitpunkt als ausgeschöpft.
Artikel 2
Verbote
Die Befischung des im Anhang dieser Verordnung genannten Bestands durch Schiffe, die die Flagge des im Anhang genannten Mitgliedstaats führen oder in diesem Mitgliedstaat registriert sind, ist ab dem im Anhang festgesetzten Zeitpunkt verboten. Insbesondere die Aufbewahrung an Bord, das Umsetzen, das Umladen und das Anlanden von Fängen aus diesem Bestand, die von den genannten Schiffen nach diesem Zeitpunkt getätigt werden, sind verboten.
Artikel 3
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 8. November 2010


Input:
DECIZIA COMISIEI
din 5 noiembrie 2010
privind recunoașterea, în principiu, a integralității dosarelor prezentate pentru examinare detaliată în vederea posibilei includeri a penflufenului și fluxapiroxadului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului
[notificată cu numărul C(2010) 7439]
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2010/672/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (3),
întrucât:
(1)
Directiva 91/414/CEE prevede elaborarea unei liste a Uniunii Europene conținând substanțele active autorizate pentru a fi incluse în produse de protecție a plantelor.
(2)
Bayer CropScience AG a înaintat autorităților britanice, la 9 decembrie 2009, dosarul privind substanța activă penflufen, în vederea obținerii includerii acesteia în anexa I la Directiva 91/414/CEE.
(3)
BASF SE a înaintat autorităților britanice, la 11 decembrie 2009, dosarul privind substanța activă fluxapiroxad, în vederea obținerii includerii acesteia în anexa I la Directiva 91/414/CEE.
(4)
Autoritățile britanice au informat Comisia că, la o primă analiză, se pare că dosarele pentru substanțele active în cauză îndeplinesc cerințele în ceea ce privește datele și informațiile menționate în anexa II la Directiva 91/414/CEE. Dosarele prezentate îndeplinesc și cerințele în materie de date și informații stabilite în anexa III la Directiva 91/414/CEE în ceea ce privește un produs de protecție a plantelor care conține substanțele active în cauză. În conformitate cu dispozițiile articolului 6 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, dosarele au fost transmise ulterior de către solicitanți Comisiei și celorlalte state membre și au fost prezentate Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.
(5)
Prin prezenta decizie, ar trebui să se confirme în mod oficial la nivelul Uniunii Europene că dosarele îndeplinesc, în principiu, cerințele în materie de date și informații stabilite în anexa II și, pentru cel puțin un produs de protecție a plantelor care conține substanțele active în cauză, cerințele stabilite în anexa III la Directiva 91/414/CEE.
(6)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Artiolul 1
Dosarele referitoare la substanțele active prezentate în anexa la prezenta decizie, transmise Comisiei și statelor membre în vederea includerii acestor substanțe în anexa I la Directiva 91/414/CEE, îndeplinesc, în principiu, cerințele în materie de date și informații prevăzute în anexa II la directiva menționată.
Dosarele îndeplinesc, de asemenea, cerințele în materie de date și informații prevăzute în anexa III la Directiva 91/414/CEE în ceea ce privește un produs de protecție a plantelor care conține substanța activă în cauză, ținând cont de utilizările propuse.
Artiolul 2
Statul membru raportor continuă examinarea detaliată a dosarelor menționate la articolul 1 și comunică concluziile acestei examinări Comisiei, precum și recomandările privind includerea sau neincluderea în anexa I la Directiva 91/414/CEE a substanțelor active menționate la articolul 1, precum și orice condiție privind respectiva includere, cât mai curând posibil și cel târziu până la 31 decembrie 2011.
Artiolul 3
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 5 noiembrie 2010.


Input:
REGULAMENTUL (UE) NR. 1002/2010 AL COMISIEI
din 5 noiembrie 2010
de stabilire a valorilor forfetare de import pentru fixarea prețului de intrare pentru anumite fructe și legume
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (Regulamentul unic OCP) (1),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 al Comisiei din 21 decembrie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96 și (CE) nr. 1182/2007 ale Consiliului în sectorul fructelor și legumelor (2), în special articolul 138 alineatul (1),
întrucât:
Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 prevede, ca urmare a rezultatelor negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay, criteriile pentru stabilirea de către Comisie a valorilor forfetare de import din țări terțe pentru produsele și perioadele menționate în partea A din anexa XV la regulamentul respectiv,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Valorile forfetare de import prevăzute la articolul 138 din Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 se stabilesc în anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare la 6 noiembrie 2010.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 5 noiembrie 2010.


Input:
RÈGLEMENT (UE) No 997/2010 DE LA COMMISSION
du 5 novembre 2010
suspendant l'introduction dans l'Union de spécimens de certaines espèces de faune et de flore sauvages
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 338/97 du Conseil du 9 décembre 1996 relatif à la protection des espèces de faune et de flore sauvages par le contrôle de leur commerce (1), et notamment son article 19, paragraphe 2,
après consultation du groupe d’examen scientifique,
considérant ce qui suit:
(1)
L'article 4, paragraphe 6, du règlement (CE) no 338/97 dispose que la Commission peut imposer des restrictions à l'introduction de certaines espèces dans l'Union conformément aux conditions prévues aux points a) à d). Par ailleurs, les modalités d'application de ces restrictions ont été fixées dans le règlement (CE) no 865/2006 de la Commission du 4 mai 2006 portant modalités d'application du règlement (CE) no 338/97 du Conseil relatif à la protection des espèces de faune et de flore sauvages par le contrôle de leur commerce (2).
(2)
La liste des espèces dont l’introduction dans l'Union est suspendue a été établie dans le règlement (CE) no 359/2009 de la Commission du 30 avril 2009 suspendant l’introduction dans la Communauté de spécimens de certaines espèces de faune et de flore sauvages (3).
(3)
Sur la base d’informations récentes, le groupe d’examen scientifique a conclu que l’état de conservation de certaines espèces énumérées dans les annexes A et B du règlement (CE) no 338/97 serait gravement menacé si l’introduction de ces espèces dans l'Union à partir de certains pays d’origine n’était pas suspendue. En conséquence, il convient de suspendre l’introduction des espèces suivantes:
-
Cuora amboinensis du Viêt Nam,
-
Cuora galbinifrons du Laos et du Viêt Nam,
-
Dendrobium nobile du Laos.
(4)
Sur la base des informations les plus récentes, le groupe d’examen scientifique a également conclu que la suspension de l’introduction des espèces suivantes dans l'Union n'était plus nécessaire:
-
Ovis ammon nigrimontana (trophées de chasse) du Kazakhstan,
-
Leucopternis occidentalis de l'Équateur et du Pérou,
-
Hexaprotodon liberiensis de Côte d'Ivoire, Guinée-Bissau et Sierra Leone,
-
Hippopotamus amphibius de la République démocratique du Congo et du Malawi,
-
Chrysocyon brachyurus de Bolivie et du Pérou,
-
Eupleres goudotii, Fossa fossana, Anas bernieri, Mantella baroni, Mantella aff. baroni, Mantella cowanii, Mantella haraldmeieri, Mantella laevigata, Mantella madagascariensis, Mantella manery, Mantella nigricans et Mantella pulchra de Madagascar,
-
Leopardus colocolo et Leopardus pajeros du Chili,
-
Leptailurus serval d'Algérie,
-
Prionailurus bengalensis de Chine (Macau),
-
Cynogale bennettii du Brunei, de Chine, d'Indonésie, de Malaisie et de Thaïlande,
-
Equus zebra hartmannae d'Angola,
-
Myrmecophaga tridactyla de Belize et d'Uruguay,
-
Alouatta macconnelli de Trinidad-et-Tobago,
-
Ateles paniscus, Chalcostigma olivaceum, Heliodoxa rubinoides, Buteo albonotatus, Buteo platypterus, Forpus xanthops, Pionus chalcopterus, Otus roboratus, Pseudoscops clamator, Pulsatrix melanota et Podocnemis sextuberculata du Pérou,
-
Lagothrix cana et Varanus yemenensis de tous les États de l'aire de répartition de l'espèce,
-
Cebus capucinus de Belize,
-
Cercocebus atys du Ghana,
-
Cercopithecus ascanius du Burundi,
-
Cercopithecus cephus de République centrafricaine,
-
Cercopithecus dryas, Glaucidium capense et Phodilus prigoginei de la République démocratique du Congo,
-
Cercopithecus pogonias et Cercopithecus preussi du Cameroun et de Guinée équatoriale,
-
Colobus polykomos de Côte d'Ivoire,
-
Colobus vellerosus de Côte d'Ivoire et du Ghana,
-
Macaca arctoides d'Inde, de Malaisie et de Thaïlande,
-
Macaca assamensis du Népal,
-
Macaca fascicularis du Bangladesh et d'Inde,
-
Macaca leonina, Ratufa bicolor, Psittacula roseata et Strix uralensis davidi de Chine,
-
Macaca maura, Macaca nigra, Macaca nigrescens, Macaca ochreata, Macaca pagensis, Goura cristata, Goura scheepmakeri, Goura victoria, Spizaetus bartelsi, Cacatua sanguinea, Lorius domicella, Alisterus chloropterus chloropterus, Eclectus roratus, Psittacula alexandri, Tanygnathus gramineus, Ninox rudolfi, Otus angelinae, Tyto inexspectata, Tyto nigrobrunnea, Tyto sororcula, Ornithoptera tithonus, Troides andromache (spécimens sauvages et d'élevage en ranch) et Tridacna gigas d'Indonésie,
-
Papio anubis de Libye,
-
Papio papio de Guinée-Bissau,
-
Procolobus verus du Bénin, de Côte d'Ivoire, du Ghana, de Sierra Leone et du Togo,
-
Trachypithecus phayrei du Cambodge, de Chine et d'Inde,
-
Trachypithecus vetulus de Sri Lanka,
-
Galago demidoff du Burkina Faso et de République centrafricaine,
-
Galago granti du Malawi,
-
Arctocebus aureus de République centrafricaine et du Gabon,
-
Nycticebus pygmaeus du Cambodge et du Laos,
-
Chiropotes chiropotes, Chiropotes israelita, Chiropotes satanas, Chiropotes utahickae, Nannopsittaca panychlora, Pyrrhura leucotis, Touit melanonotus, Touit surdus et Eunectes deschauenseei du Brésil,
-
Ratufa affinis et Ketupa ketupu de Singapour,
-
Balaeniceps rex de Zambie,
-
Buceros rhinoceros de Thaïlande,
-
Tauraco corythaix, Agapornis fischeri (spécimens d'élevage en ranch) et Python sebae du Mozambique,
-
Tauraco fischeri, Agapornis lilianae, Poicephalus cryptoxanthus, Poicephalus meyeri, Poicephalus rufiventris, Bubo vosseleri, Gongylophis colubrinus et Stigmochelys pardalis de Tanzanie,
-
Tauraco macrorhynchus, Terathopius ecaudatus et Strix woodfordii de Guinée,
-
Tauraco porphyreolopha d'Ouganda,
-
Accipiter brachyurus, Tyto aurantia, Tyto manusi, Varanus bogerti et Varanus telenesetes de Papouasie - Nouvelle-Guinée,
-
Accipiter gundlachi et Aratinga euops de Cuba,
-
Accipiter imitator et Nesasio solomonensis de Papouasie - Nouvelle-Guinée et des Îles Salomon,
-
Buteo galapagoensis, Pyrrhura albipectus, Pyrrhura orcesi, Conolophus pallidus et Conolophus subcristatus d'Équateur,
-
Buteo ridgwayi de République dominicaine et d'Haïti,
-
Erythrotriorchis radiatus, Lophoictinia isura, Polytelis alexandrae et Varanus keithhornie d'Australie,
-
Gyps coprotheres du Mozambique, de Namibie et du Swaziland,
-
Harpyopsis novaeguineae d'Indonésie et de Papouasie - Nouvelle-Guinée,
-
Falco deiroleucus de Belize et du Guatemala,
-
Falco fasciinucha des pays suivants: Afrique du Sud, Botswana, Éthiopie, Kenya, Malawi, Mozambique, Soudan, Tanzanie, Zambie et Zimbabwe,
-
Falco hypoleucos d'Australie et de Papouasie - Nouvelle-Guinée,
-
Micrastur plumbeus de Colombie et d'Équateur,
-
Polyplectron schleiermacheri d'Indonésie et de Malaisie,
-
Anthropoides virgo du Soudan,
-
Balearica regulorum des pays suivants: Angola, Lesotho, Malawi, Mozambique, Namibie, Rwanda, Swaziland, Ouganda,
-
Pitta nympha des pays suivants: Brunei Darussalam, Chine, Corée du Nord, Indonésie, Japon, Malaisie et Corée du Sud,
-
Pycnonotus zeylanicus de Malaisie,
-
Charmosyna aureicincta de Fidji,
-
Trichoglossus johnstoniae, Prioniturus luconensis, Bubo philippensis, Otus fuliginosus, Otus longicornis, Otus mindorensis et Otus mirus des Philippines,
-
Agapornis pullarius d'Angola et du Kenya,
-
Amazona agilis et Amazona collaria de Jamaïque,
-
Amazona mercenaria du Venezuela,
-
Amazona xanthops de Bolivie et du Paraguay,
-
Aratinga aurea d'Argentine,
-
Bolborhynchus ferrugineifrons, Hapalopsittaca fuertesi, Pyrrhura calliptera et Pyrrhura viridicata de Colombie,
-
Poicephalus robustus des pays suivants: Afrique du Sud, Botswana, Gambie, Namibie, Sénégal et Swaziland,
-
Psittacula finschii du Bangladesh et du Cambodge,
-
Psittacus erithacus du Burundi, du Mali et du Togo,
-
Bubo blakistoni de Chine, du Japon et de Russie,
-
Ninox affinis d'Inde,
-
Otus capnodes et Otus paulani des Comores,
-
Otus insularis des Seychelles,
-
Scotopelia ussheri des pays suivants: Côte d'Ivoire, Ghana, Guinée, Liberia et Sierra Leone,
-
Heloderma horridum du Guatemala et du Mexique,
-
Podocnemis erythrocephala de Colombie et du Venezuela,
-
Podocnemis expansa des pays suivants: Colombie, Équateur, Guyana, Pérou, Trinidad-et-Tobago et Venezuela,
-
Gopherus polyphemus des États-Unis,
-
Manouria emys du Bangladesh, d'Inde, du Myanmar et de Thaïlande,
-
Testudo horsfieldii de Chine et du Pakistan,
-
Montipora caliculata de Tonga.
(5)
Les pays d’origine des espèces faisant l’objet de nouvelles restrictions à l’introduction dans l'Union en vertu du présent règlement ont tous été consultés.
(6)
Lors de la 15e conférence des parties à la convention, de nouvelles références de nomenclature (répartition des espèces et nouvelle dénomination de genres) pour les animaux ont été adoptées et sont reprises en tant que telles dans le présent règlement.
(7)
Il convient donc de modifier la liste des espèces dont l’introduction dans l'Union est suspendue et, pour des raisons de clarté, de remplacer le règlement (CE) no 359/2009.
(8)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l'avis du comité du commerce des espèces de faune et de flore sauvages,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Sous réserve des dispositions de l'article 71 du règlement (CE) no 865/2006, l'introduction dans l'Union de spécimens des espèces de faune et de flore sauvages énumérées à l'annexe du présent règlement est suspendue.
Article 2
Le règlement (CE) no 359/2009 est abrogé.
Les références au règlement abrogé s’entendent comme faites au présent règlement.
Article 3
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 5 novembre 2010.


Input:
REGULAMENTUL (UE) NR. 1001/2010 AL COMISIEI
din 5 noiembrie 2010
de modificare pentru a 138-a oară a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 881/2002 al Consiliului din 27 mai 2002 de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 467/2001 al Consiliului de interzicere a exportului anumitor mărfuri și servicii către Afganistan, de întărire a interdicției de zbor și de extindere a înghețării fondurilor și a altor resurse financiare în ceea ce-i privește pe talibanii din Afganistan (1), în special articolul 7 alineatul (1) litera (a) și articolul 7a alineatele (1) și (5) (2),
întrucât:
(1)
Anexa I la Regulamentul (CE) nr. 881/2002 enumeră persoanele, grupurile și entitățile cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice, în temeiul regulamentului menționat anterior.
(2)
La 20 octombrie 2010, Comitetul pentru sancțiuni al Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite a hotărât să adauge două persoane fizice la lista sa de persoane, grupuri și entități cărora ar trebui să li se aplice înghețarea fondurilor și a resurselor economice și să modifice unsprezece mențiuni de pe listă.
(3)
Prin urmare, anexa I la Regulamentul (CE) nr. 881/2002 ar trebui actualizată în consecință.
(4)
Pentru a asigura eficacitatea măsurilor prevăzute în prezentul regulament, acesta ar trebui să intre imediat în vigoare,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Anexa I la Regulamentul (CE) nr. 881/2002 se modifică în conformitate cu anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 5 noiembrie 2010.


Input:
ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (UE) NR 992/2010
z dnia 4 listopada 2010 r.
ustanawiające standardowe wartości celne w przywozie dla ustalania ceny wejścia niektórych owoców i warzyw
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 1234/2007 z dnia 22 października 2007 r. ustanawiające wspólną organizację rynków rolnych oraz przepisy szczegółowe dotyczące niektórych produktów rolnych („rozporządzenie o jednolitej wspólnej organizacji rynku”) (1),
uwzględniając rozporządzenie Komisji (WE) nr 1580/2007 z dnia 21 grudnia 2007 r. ustanawiające przepisy wykonawcze do rozporządzeń Rady (WE) nr 2200/96, (WE) nr 2201/96 i (WE) nr 1182/2007 w sektorze owoców i warzyw (2), w szczególności jego art. 138 ust. 1,
a także mając na uwadze, co następuje:
Rozporządzenie (WE) nr 1580/2007 przewiduje, w zastosowaniu wyników wielostronnych negocjacji handlowych Rundy Urugwajskiej, kryteria do ustalania przez Komisję standardowych wartości celnych dla przywozu z krajów trzecich, w odniesieniu do produktów i okresów określonych w części A załącznika XV do wspomnianego rozporządzenia,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
Standardowe wartości celne w przywozie, o których mowa w art. 138 rozporządzenia (WE) nr 1580/2007, są ustalone w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
Artykuł 2
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem 5 listopada 2010 r.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 4 listopada 2010 r.


Input:
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 993/2010,
annettu 4 päivänä marraskuuta 2010,
rasvattoman maitojauheen vientituen myöntämättä jättämisestä asetuksessa (EY) N:o 619/2008 säädetyssä pysyvässä tarjouskilpailussa
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) ja erityisesti sen 164 artiklan 2 kohdan yhdessä sen 4 artiklan kanssa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eräiden maitotuotteiden vientitukia koskevan pysyvän tarjouskilpailun avaamisesta 27 päivänä kesäkuuta 2008 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 619/2008 (2) säädetään pysyvästä tarjouskilpailumenettelystä.
(2)
Eräiden maataloustuotteiden vientitukien vahvistamista koskevan tarjouskilpailumenettelyn yhteisistä säännöistä 10 päivänä joulukuuta 2007 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1454/2007 (3) 6 artiklan mukaisesti ja tarjouskilpailussa jätettyjen tarjousten tutkinnan perusteella on aiheellista olla myöntämättä vientitukea 2 päivänä marraskuuta 2010 päättyvällä tarjouskilpailujaksolla.
(3)
Maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Asetuksessa (EY) N:o 619/2008 avatussa pysyvässä tarjouskilpailussa, jonka tarjouskilpailujakso päättyy 2 päivänä marraskuuta 2010, ei myönnetä vientitukea mainitun asetuksen 1 artiklan c alakohdassa tarkoitetulle tuotteelle eikä sen 2 artiklassa tarkoitetuille määräpaikoille.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 5 päivänä marraskuuta 2010.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 4 päivänä marraskuuta 2010.


Input:
BESCHLUSS DER KOMMISSION
vom 4. November 2010
über den Ausschluss bestimmter von den Mitgliedstaaten zulasten des Europäischen Ausrichtungs- und Garantiefonds für die Landwirtschaft (EAGFL), Abteilung Garantie, des Europäischen Garantiefonds für die Landwirtschaft (EGFL) und des Europäischen Landwirtschaftsfonds für die Entwicklung des ländlichen Raums (ELER) getätigter Ausgaben von der Finanzierung durch die Europäische Union
(Bekannt gegeben unter Aktenzeichen K(2010) 7555)
(Nur der bulgarische, der dänische, der deutsche, der englische, der französische, der griechische, der italienische, der litauische, der niederländische, der polnische, der portugiesische, der rumänische, der slowenische, der spanische, der schwedische, der tschechische und der ungarische Text sind verbindlich)
(2010/668/EU)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1258/1999 des Rates vom 17. Mai 1999 über die Finanzierung der gemeinsamen Agrarpolitik (1), insbesondere auf Artikel 7 Absatz 4,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1290/2005 des Rates vom 21. Juni 2005 über die Finanzierung der gemeinsamen Agrarpolitik (2), insbesondere auf Artikel 31,
nach Anhörung des Ausschusses für die Agrarfonds,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Gemäß Artikel 7 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 1258/1999 und Artikel 31 der Verordnung (EG) Nr. 1290/2005 nimmt die Kommission die notwendigen Überprüfungen vor, teilt den Mitgliedstaaten die Ergebnisse ihrer Überprüfungen mit, nimmt die Bemerkungen der Mitgliedstaaten zur Kenntnis, führt bilaterale Gespräche, um zu einem Einvernehmen mit den betreffenden Mitgliedstaaten zu gelangen, und teilt ihnen schließlich förmlich ihre Schlussfolgerungen mit.
(2)
Die Mitgliedstaaten hatten die Möglichkeit, die Eröffnung eines Schlichtungsverfahrens zu beantragen. Einige Mitgliedstaaten haben von dieser Möglichkeit Gebrauch gemacht, und die nach Abschluss des Verfahrens erstellten Berichte sind von der Kommission geprüft worden.
(3)
Nach den Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 1258/1999 und der Verordnung (EG) Nr. 1290/2005 dürfen nur die Agrarausgaben finanziert werden, die in Übereinstimmung mit den Vorschriften der Europäischen Union getätigt wurden.
(4)
Die vorgenommenen Überprüfungen, die bilateralen Gespräche und die Schlichtungsverfahren haben ergeben, dass ein Teil der von den Mitgliedstaaten gemeldeten Ausgaben diese Voraussetzung nicht erfüllt und daher vom EAGFL, Abteilung Garantie, vom EGFL und vom ELER nicht finanziert werden kann.
(5)
Die Beträge, die nicht zulasten des EAGFL, Abteilung Garantie, des EGFL und des ELER anerkannt werden, sind anzugeben. Dabei bleiben Ausgaben, die mehr als 24 Monate vor dem Zeitpunkt getätigt wurden, zu dem die Kommission den Mitgliedstaaten die Ergebnisse ihrer Überprüfungen schriftlich mitgeteilt hat, unberücksichtigt.
(6)
Für die in diesen Beschluss einbezogenen Fälle hat die Kommission den Mitgliedstaaten die Beträge, die wegen Nichtübereinstimmung mit den Vorschriften der Europäischen Union von der Finanzierung ausgeschlossen werden, im Rahmen eines zusammenfassenden Berichts zur Kenntnis gebracht.
(7)
Dieser Beschluss greift den finanziellen Schlussfolgerungen nicht vor, die die Kommission gegebenenfalls aufgrund von Urteilen des Gerichtshofs in Rechtssachen ziehen wird, die am 31. August 2010 noch anhängig waren und Rechtsfragen betreffen, die Gegenstand dieses Beschlusses sind -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
Die im Anhang aufgeführten, von den zugelassenen Zahlstellen der Mitgliedstaaten zulasten des EAGFL, Abteilung Garantie, des EGFL oder des ELER erklärten Ausgaben werden wegen ihrer Nichtübereinstimmung mit den Vorschriften der Europäischen Union von der Finanzierung durch die Europäische Union ausgeschlossen.
Artikel 2
Dieser Beschluss ist an die Republik Bulgarien, die Tschechische Republik, das Königreich Dänemark, die Bundesrepublik Deutschland, Irland, die Hellenische Republik, das Königreich Spanien, die Französische Republik, die Italienische Republik, die Republik Zypern, die Republik Litauen, die Republik Ungarn, das Königreich der Niederlande, die Republik Polen, die Portugiesische Republik, Rumänien, die Republik Slowenien, das Königreich Schweden und das Vereinigte Königreich Großbritannien und Nordirland gerichtet.
Brüssel, den 4. November 2010


Input:
KOMISIJAS LĒMUMS
(2010. gada 3. novembris),
ar ko nosaka kritērijus un pasākumus tādu komerciālu demonstrējumu projektu finansēšanai, kuru mērķis ir CO2 uztveršana un ģeoloģiska uzglabāšana videi drošā veidā, kā arī inovatīvu atjaunojamās enerģijas tehnoloģiju demonstrējumu projektu finansēšanai atbilstīgi sistēmai par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecību Kopienā, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK
(izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 7499)
(2010/670/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (1), un jo īpaši tās 10.a panta 8. punkta trešo daļu,
tā kā:
(1)
Eiropadomes 2008. gada jūnija sanāksmē Komisija tika aicināta pēc iespējas ātrāk izveidot mehānismu, kas veicinātu dalībvalstu un privātā sektora ieguldījumus, lai nodrošinātu, ka līdz 2015. gadam ir uzceltas un darbojas līdz pat 12 oglekļa uztveršanas un uzglabāšanas (“CCS”) demonstrējumu iekārtas.
(2)
Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 8. punktā ir noteikts mehānisms tādu komerciālo demonstrējumu projektu finansēšanai, kuru mērķis ir CO2 uztveršana un ģeoloģiska uzglabāšana videi drošā veidā (turpmāk - “CCS demonstrējumu projekti”), un inovatīvu atjaunojamās enerģijas tehnoloģiju demonstrējumu projektu finansēšanai (turpmāk - “RES demonstrējumu projekti”). Nolūkā nodrošināt šā mehānisma nevainojamu funkcionēšanu ir jānosaka gan noteikumi, gan kritēriji šādu projektu atlasei un īstenošanai, kā arī pamatprincipi kvotu monetizācijai un ieņēmumu pārvaldībai.
(3)
Komisija 2009. gada 7. oktobrī pieņēma paziņojumu ar nosaukumu “Ieguldījumi zemu oglekļa emisiju tehnoloģiju attīstībā” (2), kurā uzsver šajā lēmumā paredzētā finansējuma nozīmi, lai īstenotu Eiropas energotehnoloģiju stratēģisko plānu (SET plānu) attiecībā uz nepieciešamajiem demonstrējumu projektiem.
(4)
Finansējuma saņemšanai saskaņā ar šo lēmumu būtu jābūt atkarīgai no tā, vai Komisija apstiprina jebkādu valsts atbalsta komponentu vispārējā finansiālajā ieguldījumā no publiskiem avotiem atbilstīgi Līguma 107. un 108. pantam, lai nodrošinātu, ka finansējums nepārsniedz apjomu, kas nepieciešams projekta īstenošanai un ekspluatācijai, ņemot vērā iespējamo negatīvo ietekmi uz konkurenci. Tāpēc dalībvalstīm jāinformē Komisija par jebkādu finansējumu, kurā ietverts valsts atbalsts atbilstīgi Līguma 108. panta 3. punktam, lai būtu iespējama šajā lēmumā noteiktās atlases procedūras koordinēšana ar valsts atbalsta izvērtēšanu.
(5)
Saskaņā ar šo lēmumu nodrošinātais finansējums nav daļa no Eiropas Savienības vispārējā budžeta. Tāpēc to var apvienot ar finansējumu no citiem instrumentiem, tostarp Struktūrfondiem un Kohēzijas fonda un Eiropas enerģētikas programmas ekonomikas atveseļošanai (EEPEA). To var apvienot arī ar aizdevumu finansējumu, kas paredzēts Savienības un Eiropas Investīciju bankas (EIB) izveidotajā Riska dalīšanas finanšu mehānismā (RDFM).
(6)
Lai nepieļautu, ka dalībvalstis savstarpēji konkurē par subsīdiju piešķiršanu, saskaņā ar šo lēmumu paredzētais finansējums būtu jānosaka 50 % apmērā no attiecīgajām izmaksām, ja vien finansējuma kopējais apjoms saskaņā ar šo lēmumu nepārsniedz robežvērtību 15 % apmērā no kopējām pieejamajām kvotām, kā norādīts Direktīvā 2003/87/EK, - šādā gadījumā finansējums būtu jāierobežo līdz 15 % no kopējām pieejamajām kvotām. Turklāt šādam finansējumam būtu jāpapildina būtisks operatora nodrošināts līdzfinansējums. Lai nedotu priekšrocības projektiem, kurus finansē EEPEA ietvaros, saskaņā ar šo lēmumu paredzētais finansējums jāsamazina par summu, kas atbilst no EEPEA saņemtajam finansējumam.
(7)
ES demonstrējumu programmas izveidošanu, tajā iekļaujot labākos iespējamos dažāda veida tehnoloģiju projektus ģeogrāfiski sabalansētās atrašanās vietās dalībvalstu teritorijā, to ekskluzīvajās ekonomiskajās zonās un kontinentālajos šelfos, nevar pienācīgi nodrošināt, ja projektu atlase notiek dalībvalstu līmenī. Tāpēc projektu atlase jāveic Savienības līmenī. Lai nodrošinātu saskaņotību ar dalībvalstu atlases un finansēšanas procedūrām, dalībvalstīm būtu jābūt atbildīgām par to, lai apkopotu finansējuma pieteikumus no sponsoriem, un par to, lai izvērtētu projektus, pamatojoties uz šajā lēmumā noteiktajiem atbilstības kritērijiem. Tā kā saskaņā ar šo lēmumu finansētos projektus vairumā gadījumu līdzfinansēs dalībvalstis, dalībvalstīm jābūt iespējai izlemt, kurus projektus tās vēlas atbalstīt un kurus pieteikumus tās vēlas iesniegt izskatīšanai Savienības atlases procesā. Šo pieteikumu iesniegšana nav paredzēta paziņojuma par valsts atbalstu aizstāšanai gadījumos, kad finansējumā ietilpst valsts atbalsta elements. Jāpalielina dalībvalstu iesaiste, paredzot vēl vienu dialogu ar dalībvalstīm, lai attiecīgā gadījumā pārliecinātos par kopējā ieguldītā publiskā finansējuma vērtību un struktūru, un pirms piešķiršanas lēmuma pieņemšanas iesniedzot izvēlēto projektu saraksta projektu Klimata pārmaiņu komitejā, tostarp attiecībā uz projektu kvalitāti.
(8)
Ņemot vērā EIB speciālās zināšanas saistībā ar projektu atlasi un finansēšanu, Komisija ir vērsusies pie EIB, lai iesaistītu to šā lēmuma īstenošanā. EIB ir piekritusi, darbojoties pēc Komisijas lūguma, tās vārdā un uz tās rēķina veikt noteiktus uzdevumus saistībā ar projektu atlasi, kvotu monetizāciju un ieņēmumu pārvaldību. Sadarbības konkrētie noteikumi un nosacījumi, tostarp atlīdzība EIB, nosakāma nolīgumā starp Komisiju un EIB, kuram būtu jāsaņem apstiprinājums no EIB lēmumu pieņemšanas struktūrām. Par minēto uzdevumu veikšanu EIB ir jāsaņem atlīdzība no ienākumiem, kas gūti, tai pārvaldot ieņēmumus.
(9)
Pieejamie ieņēmumi no 300 miljoniem kvotu būtu jāpiešķir, izmantojot divas priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtas, lai, no vienas puses, ļautu rūpīgi izstrādātiem projektiem saņemt finansējumu jau pirmajā kārtā un, no otras puses, nodrošinātu otrajā kārtā iespēju koriģēt jebkādas tehniskas vai ģeogrāfiskas nelīdzsvarotības. Ja kādā konkrētā projektu apakškategorijā pirmajā kārtā nav pietiekamas konkurences, lēmumi par piešķiršanu šajā apakškategorijā būtu jāatliek līdz otrajai kārtai, lai maksimāli lietderīgi izmantotu saskaņā ar šo lēmumu pieejamo finansējumu.
(10)
Finansējums atbilstīgi šim lēmumam būtu jārezervē projektiem, kuros izmantotas tādas tehnoloģijas, kas ir novatoriskas salīdzinājumā ar modernāko pieejamo katras tehnoloģijas galveno apakšvirzienu. Šīs tehnoloģijas vēl nedrīkst būt komerciāli pieejamas, tomēr tām būtu jābūt pietiekami attīstītām, lai tās varētu izmantot demonstrējumiem pirmskomerciālā mērogā. Jābūt pietiekami labām izredzēm, ka šo tehnoloģiju demonstrējumi norisināsies sekmīgi, tomēr ņemot vērā, ka tehnoloģiskie riski ir neizbēgami. Turklāt ierosinātajam demonstrējumu mērogam būtu jābūt tādam, lai nebūtu paredzamas nekādas būtiskas papildu problēmas no tā turpmākas palielināšanas. Tehnoloģijām būtu jābūt arī augstam replikācijas potenciālam un tādējādi būtu jānodrošina ievērojamas izredzes rentablā veidā samazināt CO2 emisijas gan Savienībā, gan pasaulē. Tādējādi finansējuma piešķiršanai būtu jāatbilst tikai tādiem projektiem, kuri ietilpst konkrētās projektu kategorijās un kuri atbilst šajā lēmumā noteiktiem konkrētiem noteikumiem.
(11)
Lai nodrošinātu tehnoloģiju dažādību, pirmajā priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtā būtu jāfinansē 8 CCS demonstrējumu projekti (ne mazāk kā viens un ne vairāk kā trīs projekti katrā projektu kategorijā, vismaz trīs saistībā ar uzglabāšanu ogļūdeņražu atradnēs un vismaz trīs saistībā ar uzglabāšanu sālsūdens nesējslānī) un viens projekts būtu jāfinansē katrā no RES projektu apakškategorijām pirmajā priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtā. Ja ir pietiekami daudz resursu, vajadzētu būt iespējai finansēt vairāk projektu, saglabājot līdzsvaru starp CCS un RES demonstrējumu projektiem. Turklāt, lai nodrošinātu ģeogrāfisko līdzsvaru, vienā dalībvalstī būtu jāfinansē ne mazāk kā viens un ne vairāk kā trīs projekti. Šis kritērijs neierobežo tos projektus, kurus to būtības dēļ paredzēts īstenot vairāku dalībvalstu teritorijās.
(12)
Principā būtu jāatlasa projekti, ar kuriem visrentablākajā veidā var izpildīt prasības par projektu skaitu katrā kategorijā.
(13)
Lai nodrošinātu, ka atlasītie projekti tiek īstenoti, kā plānots, un ka finansējums tiek izmantots efektīvi, lēmumi par piešķiršanu būtu jāpieņem ar nosacījumu, ka noteiktā laika periodā pēc lēmumu par piešķiršanu pieņemšanas dalībvalstīs ir saņemtas visas attiecīgās valsts atļaujas saskaņā ar attiecīgajām prasībām atbilstīgi Savienības tiesību aktiem un sponsori ir pieņēmuši galīgos lēmumus par ieguldījumiem.
(14)
Dalībvalstīm būtu jāizmaksā ieņēmumi projektiem, pamatojoties uz juridiski saistošiem instrumentiem. Kā noteikts Direktīvā 2003/87/EK, izmaksai jānotiek katru gadu, pamatojoties uz CO2 daudzumu, ko uzglabā CCS demonstrējumu projektu ietvarā, pamatojoties uz ziņojumiem, to monitoringu un pārbaudēm saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK, un pamatojoties uz enerģijas daudzumu, ko saražo RES projektos. Tomēr, ja dalībvalstis garantē, ka jebkāds finansējuma pārpalikums tiks atmaksāts, būtu jābūt iespējai izmaksāt daļu vai visu projekta finansējumu pirms ekspluatācijas uzsākšanas. Ņemot vērā to, ka demonstrējumu programmas kontekstā īpaši svarīga ir zināšanu apmaiņa, finansējums jāizmaksā tikai tad, ja ir ievērotas zināšanu apmaiņas prasības.
(15)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Klimata pārmaiņu komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Priekšmets
Šajā lēmumā noteikti šādi noteikumi un kritēriji:
1)
Direktīvā 2003/87/EK minēto komerciālo demonstrējumu projektu, kuru mērķis ir CO2 uztveršana un ģeoloģiska uzglabāšana videi drošā veidā, (“CCS demonstrējumu projekti”) un inovatīvu atjaunojamās enerģijas tehnoloģiju demonstrējumu projektu (“RES demonstrējumu projekti”) atlase;
2)
Direktīvā 2003/87/EK minēto kvotu monetizācija CCS un RES demonstrējumu projektu atbalstam un saistīto ieņēmumu pārvaldība;
3)
ieņēmumu izmaksa un CCS un RES demonstrējumu projektu īstenošana.
Šis lēmums, tostarp tā noteikumi, kas saistīti ar kvotu monetizāciju, neierobežo citus īstenošanas aktus, kuri pieņemti saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK.
2. pants
Principi
1. Kvotu daudzums jauno iekārtu rezervei, kas minēts Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 8. punktā, ir 300 miljoni.
2. CCS un RES demonstrējumu projektus finansēšanai atbilstīgi šim lēmumam izraugās divās priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtās, kuras organizē Komisija un kuras paredzētas dalībvalstīm, attiecīgi pirmajā priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājuma kārtā aptverot 200 miljonus kvotu un otrajā priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtā aptverot 100 miljonus kvotu, kas netika izmantotas pirmajā priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtā.
3. Saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 8. punkta ceturtās daļas ceturto teikumu finansējums atbilstoši šim lēmumam ir 50 % no attiecīgajām izmaksām. Ja kopējais publiskā finansējuma pieprasījums ir mazāks par 50 % no attiecīgajām izmaksām, kopējo publiskā finansējuma pieprasījumu finansē saskaņā ar šo lēmumu.
Tomēr, ja šajā lēmumā paredzēto finansējumu apvieno ar finansējumu no Eiropas enerģētikas programmas ekonomikas atveseļošanai (EEPEA), šajā lēmumā paredzēto finansējumu samazina tādā apjomā, kādā finansējums saņemts no EEPEA.
3. pants
Attiecīgās izmaksas
1. Šā lēmuma 2. panta 3. punkta vajadzībām piemēro šā panta 2. līdz 5. punktā iekļautos noteikumus.
2. CCS demonstrējumu projektu attiecīgās izmaksas ir tās ieguldījumu izmaksas, ko rada CCS izmantošana projektā, atskaitot to ekspluatācijas ieguvumu un izmaksu labāko aplēšu neto pašreizējo vērtību, kuri, izmantojot CCS, rodas pirmo desmit CCS ekspluatācijas gadu laikā.
3. RES demonstrējumu projektu attiecīgās izmaksas ir tās papildu ieguldījumu izmaksas, kas rodas projekta realizācijas laikā, izmantojot inovatīvas atjaunojamās enerģijas tehnoloģijas, atskaitot to ekspluatācijas izmaksu un ieguvumu labāko aplēšu neto pašreizējo vērtību, kuri rodas pirmo piecu gadu laikā salīdzinājumā ar tradicionālu tādas pašas jaudas ražošanu enerģijas efektīvas ražošanas izteiksmē.
4. Ieguldījumu izmaksas, kas minētas 2. un 3. punktā, aptver ieguldījumus zemes platībā, rūpnīcā un aprīkojumā.
Ieguldījumu izmaksas var attiekties arī uz ieguldījumiem tehnoloģiju nodošanā un zinātības izmantošanas licencēm (turpmāk “nemateriālie aktīvi”), ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)
nemateriālos aktīvus var uzskatīt par amortizējamiem aktīviem;
b)
nemateriālie aktīvi ir iegādāti atbilstīgi tirgus noteikumiem par zemāko iespējamo cenu;
c)
nemateriālie aktīvi atrodas saņēmēja uzņēmumā vismaz turpmākos piecus gadus.
Ja nemateriālos aktīvus pārdod, pirms ir beidzies otrās daļas c) apakšpunktā minētais piecu gadu termiņš, ieguvumu no pārdošanas atskaita no attiecīgajām izmaksām.
5. Neto ekspluatācijas izmaksas un ieguvumus, kas minēti 2. un 3. punktā, pamato uz ekspluatācijas izmaksu labākajām aplēsēm projektam saistībā ar ražošanas izmaksām, un tajos ņem vērā jebkādus papildu ieguvumus no atbalsta shēmām, pat ja tās nav valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē, apietās izmaksas un spēkā esošos nodokļu atvieglojumu pasākumus.
4. pants
EIB nozīme
Eiropas Investīciju banka (EIB) veic savus šajā lēmumā paredzētos uzdevumus pēc Komisijas pieprasījuma, Komisijas vārdā un uz tās rēķina. Komisija ir atbildīga attiecībā pret trešām personām.
Par minēto uzdevumu izpildi EIB saņem atlīdzību no ienākumiem, kas gūti, tai pārvaldot ieņēmumus.
Komisija un EIB slēdz nolīgumu, kurā iekļauj konkrētus noteikumus un nosacījumus, saskaņā ar kuriem EIB pilda savus uzdevumus.
5. pants
Atlases procedūra
1. Priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumus publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
2. Dalībvalstis apkopo finansējuma iesniegumus projektiem, kurus paredzēts īstenot to teritorijā.
Tomēr, ja projektu paredzēts īstenot vairāku dalībvalstu teritorijā (turpmāk “pārrobežu projekts”), dalībvalsts, kas saņem finansējuma iesniegumu, par to informē pārējās attiecīgās dalībvalstis un sadarbojas ar pārējām dalībvalstīm nolūkā vienoties, ka projektu iesniedz konkrētā dalībvalsts, kura saņem finansējuma iesniegumu.
3. Dalībvalstis novērtē, vai projekts atbilst 6. pantā iekļautajiem atbilstības kritērijiem. Ja projekts tiem atbilst un ja dalībvalsts atbalsta projektu, tā iesniedz priekšlikumu EIB un informē par to Komisiju.
Iesniedzot priekšlikumus finansējuma saņemšanai, dalībvalsts katram projektam norāda šādu informāciju:
a)
2. panta 3. punktā minētās attiecīgās izmaksas (euro);
b)
kopējais publiskā finansējuma pieprasījums (euro), ko aprēķina, no attiecīgajām izmaksām atņemot operatora ieguldījumu šo izmaksu segšanā;
c)
labākās aplēses par tīro pašreizējo vērtību papildu ieguvumiem no atbalsta shēmām, tās aprēķinot atbilstoši 3. panta 5. punktam;
d)
CCS demonstrējumu projektiem norāda kopējo CO2 daudzumu, kuru paredzēts uzglabāt pirmajos desmit ekspluatācijas gados, vai - RES demonstrējumu projektiem norāda kopējo enerģijas daudzumu, ko paredzēts saražot pirmajos piecos ekspluatācijas gados.
Dalībvalstis arī informē Komisiju par jebkādu projekta finansējumu, kurā ietverts valsts atbalsts saskaņā ar Līguma 108. panta 3. punktu, lai būtu iespējama atlases procedūras koordinēšana ar valsts atbalsta izvērtējumu.
4. Pamatojoties uz saskaņā ar šā panta 3. punktu iesniegtajiem priekšlikumiem, EIB veic projekta finansiālās un tehniskās dzīvotspējas novērtējumu (pienācīgi rūpīgs finansiālais un tehniskais izvērtējums) atbilstīgi 7. pantam.
Ja novērtējuma rezultāts ir pozitīvs, EIB atbilstīgi 8. pantam sniedz Komisijai ieteikumus par piešķiršanas lēmumu pieņemšanu.
5. Pamatojoties uz 4. punktā minētajiem ieteikumiem, pēc vēlreizēja dialoga ar dalībvalstīm, kurā attiecīgā gadījumā tiek apstiprināta kopējā publiskā finansējuma ieguldījuma vērtība un struktūra, kā arī pēc Klimata pārmaiņu komitejas atzinuma saņemšanas saskaņā ar Padomes Lēmuma 1999/468/EK (3) 3. pantu Komisija pieņem lēmumus par piešķiršanu, kas adresēti attiecīgajām dalībvalstīm, norādot attiecīgajiem projektiem piešķirto finansējumu euro.
6. pants
Atbilstības kritēriji
1. Projektam var piešķirt finansējumu, ja ir izpildīti šādi kritēriji:
a)
projektam jāietilpst vienā no I pielikuma A daļā izklāstītajām kategorijām;
b)
projektam jāatbilst I pielikuma B daļā izklāstītajām prasībām;
c)
I pielikuma A.II daļā uzskaitītajiem projektiem pēc to būtības jābūt inovatīviem; tādām tehnoloģijām, kas jau pastāv un kas jau ir pārbaudītas, finansējumu nepiešķir.
2. Ja dalībvalsts nevar saskaņā ar 5. panta 3. punktu iesniegt EIB priekšlikumus projektiem, kas pieder pie kādas no I pielikuma A.II daļā norādītajām apakškategorijām un ievēro attiecīgās robežvērtības, šī dalībvalsts var iesniegt priekšlikumus projektiem jebkurai no attiecīgajām apakškategorijām zem attiecīgajām robežvērtībām, kas tad uzskatāmi par atbilstīgiem finansējuma piešķiršanai, atkāpjoties no 1. punkta.
7. pants
Finansiālā un tehniskā pamatotība
EIB veic iepriekšēju visu ierosināto projektu pamatotības novērtējumu saskaņā ar specifikācijām, kas noteiktas 5. panta 1. punktā minētajos priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumos, un aplūko vismaz turpmākos aspektus:
1)
tehnisko piemērošanas jomu;
2)
izmaksas;
3)
finansējumu;
4)
īstenošanu;
5)
ekspluatāciju;
6)
ietekmi uz vidi;
7)
iepirkuma procedūras.
8. pants
Projektu atlase
1. Finansē astoņus projektus, kas atbilst I pielikuma A.I daļai, un vienu projektu katrā apakškategorijā, kas iekļauta I pielikuma A.II daļā.
Tomēr, ja resursi to ļauj, var finansēt arī papildu projektus, gādājot par to, lai tiktu saglabāts līdzsvars starp CCS un RES demonstrējumu projektiem.
Ja konkrētajā apakškategorijā iesniegti ne vairāk kā divi priekšlikumi, Komisija izvērtē priekšlikumu ierobežotā skaita iespējamo ietekmi uz konkurenci attiecībā uz atlases veikšanu saskaņā ar šā lēmuma noteikumiem un attiecīgā gadījumā var nolemt atlikt lēmumus par līgumu piešķiršanu šajā attiecīgajā apakšnozarē uz otro priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtu.
2. Projektus sakārto augošā secībā atbilstoši izmaksām par izpildes vienību. CCS demonstrējumu projektus sakārto kā vienai grupai piederošus. RES demonstrējumu projektus kārto katrā no I pielikuma A.II daļā norādītajām apakškategorijām.
Pirmās daļas piemērošanas nolūkā izmaksas par izpildes vienību aprēķina, 5. panta 3. punkta b) un c) apakšpunktā norādītās summas dalot ar kopējo CO2 daudzumu, ko plānots uzglabāt pirmajos desmit ekspluatācijas gados attiecībā uz CCS demonstrējumu projektiem, vai kopējo tās enerģijas daudzumu, ko plānots saražot pirmajos piecos ekspluatācijas gados, attiecībā uz RES demonstrējumu projektiem.
Ja attiecīgā dalībvalsts saskaņā ar 5. panta 5. punktu apstiprina, ka ir nodrošināts pietiekams publiskais finansējums attiecībā uz CCS demonstrējumu projektiem, atlasa projektus, kas ir saraksta augšgalā attiecīgajā sakārtotajā secībā, ar nosacījumu, ka tiek ievēroti visi sekojošie kritēriji:
a)
katrā projektu kategorijā atlasa ne mazāk kā vienu un ne vairāk kā trīs projektus;
b)
atlasa vismaz trīs projektus, kuros paredzēta uzglabāšana ogļūdeņražu atradnēs;
c)
atlasa vismaz trīs projektus, kuros paredzēta uzglabāšana sālsūdens nesējslānī.
Ja netiek ievēroti minētie kritēriji, attiecīgo projektu atlasē neizvēlas un izskata nākamo augstāko projektu sarakstā atlasei. Minēto procedūru atkārto, līdz ir atlasīti astoņi projekti.
Ja attiecīgā dalībvalsts saskaņā ar 5. panta 5. punktu apstiprina, ka ir nodrošināts pietiekams publiskais finansējums attiecībā uz RES demonstrējumu projektiem, atlasa projektus, kas ir katras apakškategorijas saraksta augšgalā. Ja nevienā priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtā vienā vai vairākās projektu apakškategorijās nav saņemti atbilstīgi, finansiāli un tehniski pamatoti projekti, finansē attiecīgu skaitu papildu projektus citās tās pašas projektu kategorijas apakškategorijās. Sīkākus noteikumus norāda priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumā saskaņā ar 5. panta 1. punktu.
Atlasītie CCS demonstrējumu projekti kopā veido “CCS grupu”, un atlasītie RES demonstrējumu projekti kopā veido “RES grupu”.
3. Atkāpjoties no 1. punkta, gadījumā, ja saskaņā ar šo lēmumu pieprasītā finansējuma kopsumma pārsniedz pieejamos līdzekļus, izraudzīto projektu skaitu samazina tā, lai pieprasītais finansējums proporcionāli samazinātos visās 2. punkta trešajā un piektajā daļā minētajās grupās.
Katrā no šīm grupām vispirms tiek noraidīti tie projekti, kuros ir augstākās izmaksas par izpildes vienību, pēc tam noraida tos, kuriem ir augstākās izmaksas par izpildes vienību citā kategorijā. Minēto procedūru atkārto, līdz pieprasītais finansējums atbilst pieejamajiem līdzekļiem.
4. Ja pietiek priekšlikumu, kas iesniegti EIB saskaņā ar 5. panta 3. punktu un ko EIB ieteikusi Komisijai finansējuma piešķiršanai saskaņā ar 5. panta 4. punktu, vienā dalībvalstī finansē ne mazāk kā vienu un ne vairāk kā trīs projektus.
Tomēr pirmā daļa neattiecas uz pārrobežu projektiem.
9. pants
Lēmumi par piešķiršanu
Lēmumus par piešķiršanu pieņem ar nosacījumu, ka 24 mēnešu laikā no lēmumu par piešķiršanu pieņemšanas izsniedz visas attiecīgās valsts atļaujas saskaņā ar attiecīgajām prasībām, kas noteiktas Savienības tiesību aktos, Komisija apstiprina visus saistībā ar šo projektu piešķirtos valsts atbalstus un sponsori pieņem galīgos lēmumus par ieguldījumiem.
Attiecībā uz CCS demonstrējumu projektiem, kas paredz uzglabāšanu sālsūdens nesējslānī, lēmumus par piešķiršanu pieņem ar nosacījumu, ka 36 mēnešu laikā no lēmumu par piešķiršanu pieņemšanas izsniedz visas attiecīgās valsts atļaujas saskaņā ar attiecīgajām prasībām, kas noteiktas Savienības tiesību aktos, Komisija apstiprina visus saistībā ar šo projektu piešķirtos valsts atbalstus un sponsori pieņem galīgos lēmumus par ieguldījumiem.
Ja pirmajā un otrajā daļā minētie nosacījumi nav izpildīti, lēmumi par piešķiršanu zaudē savu juridisko spēku.
10. pants
Kvotu monetizācija un ieņēmumu pārvaldība
1. Kvotu monetizācijas un ieņēmumu pārvaldības nolūkā Komisija rīkojas dalībvalstu vārdā.
2. Dalībvalstis un Komisija nodrošina, ka 300 miljonus kvotu, kas minētas 2. panta 1. punktā, nodod EIB, ieņēmumu monetizācijai un pārvaldībai.
3. Pirms Komisija pieņem lēmumus par piešķiršanu attiecībā uz katru no 5. panta 1. punktā minētajām priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtām, EIB pārdod pirmās priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtas kvotas.
EIB šos ieņēmumus pārvalda un pārved dalībvalstīm izmaksai, kā tas paredzēts 11. pantā.
11. pants
Ieņēmumu izmaksa un neizmaksāto ieņēmumu izmantojums
1. Dalībvalstis izmaksā ieņēmumus projektu sponsoriem, pamatojoties uz tiesiski saistošiem instrumentiem, kas ietver vismaz šādus elementus:
a)
projekts un tam piešķirtais finansējums, kas izteikts euro;
b)
ekspluatācijas sākuma datums;
c)
prasības attiecībā uz zināšanu apmaiņu atbilstīgi 12. pantam;
d)
prasības attiecībā uz ieņēmumu izmaksu atbilstīgi šā panta 2. līdz 6. punktam;
e)
prasības attiecībā uz ziņošanu atbilstīgi 13. pantam;
f)
ziņas par lēmuma piemērošanas nosacījumiem, kas minēti 9. pantā.
Kas attiecas uz pirmo 5. panta 1. punktā minēto priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtu, šā punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minētais ekspluatācijas sākuma datums ir ne vēlāk par 2015. gada 31. decembri, izņemot gadījumus, ja attiecīgo lēmumu par piešķiršanu pieņem pēc 2011. gada 31. decembra, - šādā gadījumā ekspluatācijas sākuma datums ir ne vēlāk par četriem gadiem no lēmuma par piešķiršanu pieņemšanas datuma.
2. Izmaksa notiek ik gadu. CCS demonstrējumu projektu gadījumā izmaksātā summa atbilst attiecīgā gada gaitā uzglabātā CO2 apjomam, ievērojot Direktīvas 2003/87/EK 14. un 15. pantā noteiktās prasības attiecībā uz monitoringu, ziņošanu un pārbaudi, kas reizināts ar finansējuma likmi, bet RES demonstrējumu projektiem - saražotās enerģijas daudzumam, kas reizināts ar finansējuma likmi.
Finansējuma likmi aprēķina šādi: CCS demonstrējumu projektiem - piešķirtā finansējuma summu dalot ar 75 % no kopējā plānotā pirmajos desmit ekspluatācijas gados uzglabātā CO2 daudzuma, bet RES demonstrējumu projektiem - piešķirtā finansējuma summu dalot ar 75 % no kopējā plānotā pirmajos piecos ekspluatācijas gados saražotās enerģijas apjoma.
3. Izmaksa par attiecīgo gadu notiek tikai tad, ja šajā gadā ir ievērotas prasības attiecībā uz zināšanu apmaiņu.
4. Izmaksa notiek ierobežotu laiku, proti, CCS demonstrējumu projektiem - desmit gadus no 1. punkta b) apakšpunktā minētā datuma, bet RES demonstrējumu projektu gadījumā - piecus gadus no šā minētā datuma. Izmaksāto līdzekļu kopsumma nepārsniedz 1. punkta a) apakšpunktā minēto piešķirto finansējumu.
5. Ja attiecīgā dalībvalsts garantē atmaksāt EIB finansējumu, kas pārsniedz saskaņā ar 2., 3. un 4. punktu noteikto finansējumu, daļu no šim projektam piešķirtā finansējuma vai visu finansējuma summu var izmaksāt pirms minētā projekta nodošanas ekspluatācijā saskaņā ar piešķiršanas lēmumā minētajām specifikācijām.
6. Neierobežojot 4. panta otrās daļas piemērošanu, projektiem neizmaksātos ieņēmumus un ieņēmumu pārvaldības rezultātā iegūto peļņu izmanto, lai līdzfinansētu turpmākos demonstrējumu projektus saskaņā ar šo lēmumu līdz 2015. gada 31. decembrim.
Dalībvalstis nodod atpakaļ ieņēmumus, kas nav izmaksāti EIB.
Pēc 2015. gada 31. decembra pāri palikušie līdzekļi pienākas dalībvalstīm. Pēc tam, kad izmaksa ir pabeigta, šos līdzekļus nodod dalībvalstīm saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 7. punktā minētajiem principiem.
12. pants
Zināšanu apmaiņa
Dalībvalstis gādā par to, lai visi projektu operatori, konsorciju locekļi, piegādātāji un apakšuzņēmēji, kas sakarā ar tiem piešķirto publisko finansējumu ir guvuši nozīmīgu labumu no to produkta vai pakalpojuma izstrādes, dalās informācijā par II pielikumā izklāstītajiem aspektiem ar citu projektu operatoriem, publiskām iestādēm, pētniecības institūtiem, nevalstiskām organizācijām un sabiedrību saskaņā ar papildu specifikācijām, kas izklāstītas 5. panta 1. punktā minētajos priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumos.
Informācijas apmaiņa notiek ik gadus un attiecas uz visu konkrētā gada laikā ģenerēto un apstrādāto informāciju.
13. pants
Dalībvalstu ziņojumi
Katrā no 11. panta 4. punktā minētajiem laikposmiem dalībvalstis ne vēlāk kā līdz katra gada 31. decembrim iesniedz Komisijai ziņojumus par projektu īstenošanu.
Šajos ziņojumos par katru projektu iekļauj vismaz šādas ziņas:
1)
uzglabātā CO2 daudzums vai videi nekaitīgā veidā saražotā enerģija;
2)
izmaksātās summas;
3)
jebkādas būtiskas problēmas ar projektu īstenošanu.
14. pants
Komisijas ziņojums
Pabeidzot pirmo priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtu, Komisija iesniedz Klimata pārmaiņu komitejai ziņojumu par šīs priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtas izpildi, norādot, vai ir nepieciešami šā lēmuma grozījumi ģeogrāfiskā un tehniskā līdzsvara nodrošināšanai otrajā priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu kārtā.
15. pants
Adresāti
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2010. gada 3. novembrī


Input:
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 1000/2010
(2010. gada 3. novembris),
ar ko atkāpjas no Regulas (EK) Nr. 2402/96, (EK) Nr. 2058/96, (EK) Nr. 2305/2003, (EK) Nr. 969/2006, (EK) Nr. 1918/2006, (EK) Nr. 1964/2006, (EK) Nr. 27/2008, (EK) Nr. 1067/2008 un (EK) Nr. 828/2009 attiecībā uz datumiem, kad jāiesniedz importa licenču pieprasījumi un jāizdod importa licences 2011. gadam saskaņā ar tarifa kvotām par batātēm, maniokas cieti, manioku, labību, rīsiem, cukuru un olīveļļu, un ar ko atkāpjas no Regulas (EK) Nr. 382/2008, (EK) Nr. 1518/2003, (EK) Nr. 596/2004, (EK) Nr. 633/2004 un (EK) Nr. 951/2006 attiecībā uz datumiem, kad jāizdod eksporta licences 2011. gadam liellopu gaļas, cūkgaļas, olu, putnu gaļas, kā arī āpuskvotas cukura un izoglikozes nozarē
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1996. gada 13. maija Lēmumu 96/317/EK par secinājumiem, kas pieņemti pēc apspriedēm ar Taizemi, kuras tika rīkotas atbilstīgi VVTT XXIII pantam (1), un jo īpaši tā 3. pantu,
ņemot vērā Padomes 1996. gada 18. jūnija Regulu (EK) Nr. 1095/96 par koncesiju īstenošanu, kas iekļautas sarakstā CXL, kas izveidots GATT XXIV.6 sarunu nobeigumā (2), un jo īpaši tās 1. panta 1. punktu,
ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (3), un jo īpaši tās 61. pantu, 144. panta 1. punktu, 148. pantu, 156. pantu un 161. panta 3. punktu saistībā ar tās 4. pantu,
ņemot vērā Padomes 2007. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1528/2007, ar ko dažu tādu valstu izcelsmes izstrādājumiem, kuras ietilpst Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu grupā, piemēro režīmu, kas paredzēts nolīgumos, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus vai kuru rezultātā notiek to izveide (4), un jo īpaši tās 9. panta 5. punktu,
ņemot vērā Padomes 2008. gada 22. jūlija Regulu (EK) Nr. 732/2008 par vispārējo tarifa preferenču sistēmas piemērošanu laikposmā no 2009. gada 1. janvāra līdz 2011. gada 31. decembrim un par grozījumiem Regulās (EK) Nr. 552/97, (EK) Nr. 1933/2006 un Komisijas Regulās (EK) Nr. 1100/2006 un (EK) Nr. 964/2007 (5) un jo īpaši tās 11. panta 7. punktu,
tā kā:
(1)
Komisijas 1996. gada 17. decembra Regulā (EK) Nr. 2402/96, ar ko tiek atvērtas gada tarifu kvotas batātēm un maniokas cietei, kā arī paredzēti šīm kvotām piemērojami administratīvie noteikumi (6), paredzēti īpaši noteikumi gan par importa licenču pieprasījumu iesniegšanu un licenču izdošanu attiecībā uz batātēm saskaņā ar tarifa kvotām 09.4013 un 09.4014, gan arī par importa licenču pieprasījumu iesniegšanu un licenču izdošanu attiecībā uz maniokas cieti saskaņā ar tarifa kvotām 09.4064 un 09.4065.
(2)
Komisijas 2008. gada 15. janvāra Regulā (EK) Nr. 27/2008, ar kuru atver dažas ikgadējas tarifa kvotas produktiem, kas atbilst KN kodiem 0714 10 91, 0714 10 99, 0714 90 11 un 0714 90 19, ar izcelsmi dažās trešās valstīs, izņemot Taizemi, kā arī paredz to pārvaldību (7), paredzēti īpaši noteikumi importa licenču pieprasījumu iesniegšanai un licenču izdošanai attiecībā uz tiem produktiem saskaņā ar tarifa kvotām 09.4009, 09.4010, 09.4011, 09.4012 un 09.4021, uz kuriem tā attiecas.
(3)
Komisijas 2008. gada 30. oktobra Regulā (EK) Nr. 1067/2008 par Kopienas tarifa kvotas atklāšanu un pārvaldīšanu parastajiem kviešiem, izņemot augstākā labuma parastos kviešus, no trešām valstīm un izņēmumiem no Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 (8), Komisijas 2003. gada 29. decembra Regulā (EK) Nr. 2305/2003, ar ko atklāj un nosaka Kopienas tarifa kvotu pārvaldīšanu miežu importam no trešajām valstīm (9), un Komisijas 2006. gada 29. jūnija Regulā (EK) Nr. 969/2006 par Kopienas tarifa kvotas atvēršanu un pārvaldīšanu attiecībā uz trešo valstu izcelsmes kukurūzas ievedumiem (10) paredzēti īpaši noteikumi par importa licenču pieprasījumu iesniegšanu un licenču izdošanu attiecībā uz tādiem parastajiem kviešiem saskaņā ar tarifa kvotām 09.4123, 09.4124 un 09.4125, kuri nav augstākā labuma parastie kvieši, attiecībā uz miežiem saskaņā ar tarifa kvotu 09.4126 un attiecībā uz kukurūzu saskaņā ar tarifa kvotu 09.4131.
(4)
Komisijas 1996. gada 28. oktobra Regulā (EK) Nr. 2058/96, ar ko atver tarifu kvotu KN koda1006 40 00 šķeltajiem rīsiem, kas paredzēti KN koda 1901 10 pārtikas izstrādājumu ražošanai, un paredz šīs kvotas pārvaldi (11), un Komisijas 2006. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 1964/2006, ar ko, piemērojot Padomes Regulu (EEK) Nr. 3491/90, atver Kopienas tarifa kvotu rīsiem, kuru izcelsme ir Bangladešā, un paredz šīs kvotas pārvaldību (12), paredzēti īpaši noteikumi par importa licenču pieprasījumu iesniegšanu un licenču izdošanu attiecībā uz šķeltajiem rīsiem saskaņā ar kvotu 09.4079 un attiecībā uz Bangladešas izcelsmes rīsiem saskaņā ar kvotu 09.4517.
(5)
Komisijas 2009. gada 10. septembra Regulā (EK) Nr. 828/2009, ar ko laikposmam no 2009./2010. tirdzniecības gada līdz 2014./2015. tirdzniecības gadam nosaka sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus attiecībā uz tarifa pozīcijai 1701 atbilstīgu cukura produktu importu un rafinēšanu saskaņā ar preferenču nolīgumiem (13), paredzēti īpaši noteikumi par importa licenču pieprasījumu iesniegšanu un licenču izdošanu saskaņā ar tarifa kvotām 09.4221, 09.4231 un no 09.4241 līdz 09.4247.
(6)
Komisijas 2006. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 1918/2006 par tarifa kvotas atvēršanu un pārvaldīšanu Tunisijas izcelsmes olīveļļai (14) paredzēti īpaši noteikumi par importa licenču pieprasījumu iesniegšanu un licenču izdošanu attiecībā uz olīveļļu saskaņā ar kvotu 09.4032.
(7)
Ņemot vērā svētku dienas 2011. gadā, noteiktos laikposmos jāizdara atkāpes no Regulas (EK) Nr. 2402/96, (EK) Nr. 2058/96, (EK) Nr. 2305/2003, (EK) Nr. 969/2006, (EK) Nr. 1918/2006, (EK) Nr. 1964/2006, (EK) Nr. 1067/2008 un (EK) Nr. 828/2009 attiecībā uz importa licenču pieprasījumu iesniegšanas un šo licenču izdošanas datumiem, lai nodrošinātu attiecīgo kvotu apjomu ievērošanu.
(8)
Ar 12. panta 1. punkta otro daļu Komisijas 2008. gada 21. aprīļa Regulā (EK) Nr. 382/2008 par importa un eksporta licenču piemērošanas noteikumiem liellopu [un teļa] gaļas nozarē (15), ar 3. panta 3. punktu Komisijas 2003. gada 28. augusta Regulā (EK) Nr. 1518/2003, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus izvešanas atļauju sistēmas īstenošanai cūkgaļas nozarē (16), ar 3. panta 3. punktu Komisijas 2004. gada 30. marta Regulā (EK) Nr. 596/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus izvešanas atļauju sistēmas ieviešanai olu nozarē (17), un ar 3. panta 3. punktu Komisijas 2004. gada 30. marta Regulā (EK) Nr. 633/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus izvešanas atļauju sistēmas īstenošanai mājputnu gaļas nozarē (18), noteikts, ka eksporta licences izdod trešdienā, nākamajā nedēļā pēc pieprasījuma iesniegšanas, ar nosacījumu, ka Komisija šajā laikposmā nav pieņēmusi nevienu īpašu pasākumu.
(9)
Ar 7.d panta 1. punktu Komisijas 2006. gada 30. jūnija Regulā (EK) Nr. 951/2006, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot Padomes Regulu (EK) Nr. 318/2006 saistībā ar tirdzniecību ar trešām valstīm cukura nozarē (19), noteikts, ka ārpuskvotas cukura un izoglikozes eksporta licences izdod no piektdienas nākamajā nedēļā pēc pieprasījuma iesniegšanas, ar nosacījumu, ka Komisija šajā laikposmā nav pieņēmusi nevienu īpašu pasākumu.
(10)
Ņemot vērā 2011. gada svētku dienas un to, ka Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis šo svētku laikā iznāks neregulāri, laikposms starp pieprasījumu iesniegšanas dienu un licenču izdošanas dienu būs pārāk īss, lai nodrošinātu pienācīgu tirgus pārvaldi. Tāpēc šis laikposms ir jāpagarina.
(11)
Tādēļ ir jāatceļ Komisijas Regula (EK) Nr. 1157/2009 (20), ar ko atkāpjas no dažām regulām attiecībā uz datumiem, kad jāiesniedz importa licenču pieprasījumi un jāizdod importa licences un eksporta licences 2010. gadam.
(12)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Batātes
1. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 2402/96 3. panta, importa licenču pieprasījumus attiecībā uz batātēm saskaņā ar tarifa kvotām 09.4013 un 09.4014 par 2011. gadu nevar iesniegt ne pirms 2011. gada 4. janvāra otrdienas, ne arī pēc 2011. gada 13. decembra otrdienas.
2. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 2402/96 8. panta 1. punkta, tās batāšu importa licences, kuras šīs regulas I pielikumā norādītajā datumā pieprasītas saskaņā ar kvotām 09.4013 un 09.4014, izdod minētajā I pielikumā norādītajā datumā, ievērojot pasākumus, kas pieņemti, piemērojot Komisijas Regulas (EK) Nr. 1301/2006 (21) 7. panta 2. punktu.
2. pants
Maniokas ciete
1. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 2402/96 9. panta pirmās daļas, importa licenču pieprasījumus attiecībā uz maniokas cietei saskaņā ar tarifa kvotām 09.4064 un 09.4065 par 2011. gadu nevar iesniegt ne pirms 2011. gada 4. janvāra otrdienas, ne arī pēc 2011. gada 13. decembra otrdienas.
2. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 2402/96 13. panta 1. punkta, maniokas cietes importa licences, kuras šīs regulas II pielikumā norādītajā datumā pieprasītas saskaņā ar kvotām 09.4064 un 09.4065, izdod minētajā II pielikumā norādītajā datumā, ievērojot pasākumus, kas pieņemti, piemērojot Komisijas Regulas (EK) Nr. 1301/2006 7. panta 2. punktu.
3. pants
Manioka
1. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 27/2008 8. panta pirmās daļas, importa licenču pieprasījumus attiecībā uz manioku saskaņā ar tarifa kvotām 09.4009, 09.4010, 09.4011, 09.4012 un 09.4021 par 2011. gadu nevar iesniegt ne pirms 2011. gada 3. janvāra pirmdienas, ne arī pēc 2011. gada 14. decembra trešdienas plkst. 13.00 (pēc Briseles laika).
2. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 27/2008 8. panta 4. punkta, maniokas importa licences, kuras III pielikumā norādītajos datumos pieprasītas saskaņā ar tarifa kvotām 09.4009, 09.4010, 09.4011, 09.4012 un 09.4021, izdod minētajā III pielikumā norādītajos datumos, ievērojot pasākumus, kas pieņemti, piemērojot Komisijas Regulas (EK) Nr. 1301/2006 7. panta 2. punktu.
4. pants
Labība
1. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1067/2008 4. panta 1. punkta otrās daļas, pēc 2011. gada 16. decembra piektdienas plkst. 13.00 (pēc Briseles laika) vairs nevar iesniegt importa licenču pieprasījumus par 2011. gadu attiecībā uz tādiem parastajiem kviešiem saskaņā ar tarifa kvotām 09.4123, 09.4124 un 09.4125, kuri nav augstākā labuma parastie kvieši.
2. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 2305/2003 3. panta 1. punkta otrās daļas, pēc 2011. gada 16. decembra piektdienas plkst. 13.00 (pēc Briseles laika) vairs nevar iesniegt importa licenču pieprasījumus par 2011. gadu attiecībā uz miežiem saskaņā ar tarifa kvotu 09.4126.
3. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 969/2006 4. panta 1. punkta otrās daļas, pēc 2011. gada 16. decembra piektdienas plkst. 13.00 (pēc Briseles laika) vairs nevar iesniegt importa licenču pieprasījumus par 2011. gadu attiecībā uz kukurūzu saskaņā ar tarifa kvotu 09.4131.
5. pants
Rīsi
1. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 2058/96 2. panta 1. punkta trešās daļas, pēc 2011. gada 9. decembra piektdienas plkst. 13.00 (pēc Briseles laika) vairs nevar iesniegt importa licenču pieprasījumus par 2011. gadu attiecībā uz šķeltajiem rīsiem saskaņā ar tarifa kvotu 09.4079.
2. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1964/2006 4. panta 3. punkta pirmās daļas, pēc 2011. gada 9. decembra piektdienas plkst. 13.00 (pēc Briseles laika) vairs nevar iesniegt importa licenču pieprasījumus par 2011. gadu attiecībā uz Bangladešas izcelsmes rīsiem saskaņā ar tarifa kvotu 09.4517.
6. pants
Cukurs
Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 828/2009 4. panta 1. punkta, importa licenču pieprasījumus attiecībā uz cukura nozares produktiem saskaņā ar kvotām 09.4221, 09.4231 un no 09.4241 līdz 09.4247 vairs nevar iesniegt pēc 2011. gada 16. decembra piektdienas plkst. 13.00 (pēc Briseles laika) un līdz 2011. gada 30. decembra piektdienai plkst. 13.00 (pēc Briseles laika).
7. pants
Olīveļļa
Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1918/2006 3. panta 3. punkta, olīveļļas importa licences, kuru pieprasījumi iesniegti šīs regulas IV pielikumā minētajos laikposmos, izdod attiecīgajos tajā norādītajos datumos, ievērojot pasākumus, kas pieņemti, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1301/2006 7. panta 2. punktu.
8. pants
Eksporta licences ar kompensāciju liellopu gaļas, cūkgaļas, olu un putnu gaļas nozarē
Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 382/2008 12. panta 1. punkta otrās daļas, Regulas (EK) Nr. 1518/2003 3. panta 3. punkta, Regulas (EK) Nr. 596/2004 3. panta 3. punkta un Regulas (EK) Nr. 633/2004 3. panta 3. punkta, eksporta licences, kuru pieprasījumi iesniegti šīs regulas V pielikumā minētajos laikposmos, izdod attiecīgajos tajā norādītajos datumos.
Panta pirmajā daļā paredzēto atkāpi piemēro tikai tad, ja pirms minētajiem izdošanas datumiem nav veikts neviens no īpašajiem pasākumiem, kas minēti Regulas (EK) Nr. 382/2008 12. panta 2. un 3. punktā, Regulas (EK) Nr. 1518/2003 3. panta 4. un 4.a punktā, Regulas (EK) Nr. 596/2004 3. panta 4. un 4.a punktā un Regulas (EK) Nr. 633/2004 3. panta 4. un 4.a punktā.
9. pants
Ārpuskvotas cukurs un izoglikoze
Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 951/2006 7.d panta 1. punkta, ārpuskvotas cukura un izoglikozes eksporta licences, kuru pieprasījumi iesniegti šīs regulas VI pielikumā minētajos laikposmos, izdod attiecīgajos tajā norādītajos datumos.
Panta pirmajā daļā paredzēto atkāpi piemēro tikai tad, ja pirms minētajiem izdošanas datumiem nav veikti nekādi īpaši pasākumi, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 951/2006 9. panta 1. un 2. punktā.
10. pants
Regulu (EK) Nr. 1157/2009 atceļ no 2010. gada 31. decembra.
11. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Tā zaudē spēku 2011. gada 31. decembrī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 3. novembrī


Input:
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 989/2010
ze dne 3. listopadu 2010,
kterým se mění reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro některé produkty v odvětví cukru stanovená nařízením (EU) č. 867/2010 na hospodářský rok 2010/11
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (1),
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru (2), a zejména na čl. 36 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Částky reprezentativních cen a dodatečných cel použitelné při vývozu bílého cukru, surového cukru a některých sirupů na hospodářský rok 2010/11 byly stanoveny nařízením Komise (EU) č. 867/2010 (3). Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (EU) č. 943/2010 (4).
(2)
Údaje, jež má Komise momentálně k dispozici, vedou ke změně uvedených částek v souladu s pravidly a postupy stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006 stanovené nařízením (EU) č. 867/2010 na hospodářský rok 2010/11 se mění a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. listopadu 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. listopadu 2010.


Input:
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 988/2010
(2010. gada 3. novembris),
ar kuru nosaka standarta importa vērtības atsevišķu veidu augļu un dārzeņu ievešanas cenas noteikšanai
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (1),
ņemot vērā Komisijas 2007. gada 21. decembra Regulu (EK) Nr. 1580/2007, ar ko nosaka Regulu (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanas noteikumus augļu un dārzeņu nozarē (2), un jo īpaši tās 138. panta 1. punktu,
tā kā:
Regulā (EK) Nr. 1580/2007, piemērojot Urugvajas kārtas daudzpusējo tirdzniecības sarunu iznākumus, paredzēti kritēriji, pēc kuriem Komisija nosaka standarta importa vērtības minētās regulas XV pielikuma A daļā norādītajiem produktiem no trešām valstīm un laika periodiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Standarta importa vērtības, kas paredzētas Regulas (EK) Nr. 1580/2007 138. pantā, ir tādas, kā norādīts šīs regulas pielikumā.
2. pants
Šī regula stājas spēkā 2010. gada 4. novembrī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 3. novembrī


Input:
AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK HATÁROZATA
(2010. november 2.)
a TARGET2-EKB szabályairól szóló EKB/2007/7 határozat módosításáról
(EKB/2010/19)
(2010/673/EU)
AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK IGAZGATÓSÁGA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 127. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 11.6. cikkére, valamint 17., 22. és 23. cikkére,
tekintettel a transzeurópai automatizált valós idejű bruttó elszámolású fizetési rendszerről (TARGET2) szóló, 2007. április 26-i EKB/2007/2 iránymutatásra (1),
tekintettel a TARGET2-EKB szabályairól szóló, 2007. július 24-i EKB/2007/7 határozatra (2),
mivel:
(1)
Az Európai Központi Bank (a továbbiakban: EKB) Kormányzótanácsa 2010. szeptember 15-én elfogadta a transzeurópai automatizált valós idejű bruttó elszámolású rendszerről (TARGET2) szóló EKB/2007/2 iránymutatás módosításáról szóló EKB/2010/12 iránymutatást (3) többek között a) a TARGET2 4.0. verziójára vonatkozó frissítések figyelembevétele és különösen a résztvevők számára a PM-számla vagy -számlák internetalapú hozzáféréssel történő elérésének lehetővé tétele; valamint b) az Európai Unió működéséről szóló szerződés hatálybalépését követő számos technikai módosítás figyelembevétele és néhány kérdés pontosítása érdekében.
(2)
Szükséges elvégezni az EKB/2007/7 határozat megfelelő módosításait annak érdekében, hogy az EKB/2010/12 iránymutatás egyes elemeit át lehessen ültetni a TARGET2-EKB szabályai közé,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A TARGET2-EKB szabályainak módosítása
Az EKB/2007/7 határozatnak a TARGET2-EKB szabályait tartalmazó melléklete az ezen határozat mellékletével összhangban módosul.
2. cikk
Hatálybalépés
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Kelt Frankfurt am Mainban, 2010. november 2-án.


Input:
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 981/2010
2010 m. spalio 29 d.
kuriuo nustatomos standartinės importo vertės, skirtos tam tikrų vaisių ir daržovių įvežimo kainai nustatyti
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas („Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas“) (1),
atsižvelgdama į 2007 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1580/2007, nustatantį Tarybos reglamentų (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1182/2007 įgyvendinimo vaisių ir daržovių sektoriuje taisykles (2), ypač į jo 138 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
Reglamente (EB) Nr. 1580/2007, taikant daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde rezultatus, yra numatyti kriterijai, kuriuos Komisija taiko nustatydama standartines importo iš trečiųjų šalių vertes produktams ir laikotarpiams, išvardytiems minėto reglamento XV priedo A dalyje,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 138 straipsnyje minimos standartinės importo vertės yra nustatytos šio reglamento priede.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja 2010 m. spalio 30 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. spalio 29 d.


Input:
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 972/2010
(2010. gada 28. oktobris),
ar kuru nosaka standarta importa vērtības atsevišķu veidu augļu un dārzeņu ievešanas cenas noteikšanai
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (1),
ņemot vērā Komisijas 2007. gada 21. decembra Regulu (EK) Nr. 1580/2007, ar ko nosaka Regulu (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanas noteikumus augļu un dārzeņu nozarē (2), un jo īpaši tās 138. panta 1. punktu,
tā kā:
Regulā (EK) Nr. 1580/2007, piemērojot Urugvajas kārtas daudzpusējo tirdzniecības sarunu iznākumus, paredzēti kritēriji, pēc kuriem Komisija nosaka standarta importa vērtības minētās regulas XV pielikuma A daļā norādītajiem produktiem no trešām valstīm un laika periodiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Standarta importa vērtības, kas paredzētas Regulas (EK) Nr. 1580/2007 138. pantā, ir tādas, kā norādīts šīs regulas pielikumā.
2. pants
Šī regula stājas spēkā 2010. gada 29. oktobrī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 28. oktobrī


Input:
KOMMISSIONENS DIREKTIV 2010/70/EU
av den 28 oktober 2010
om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG vad gäller giltighetstiden för införande av det verksamma ämnet karbendazim i bilaga I
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (1), särskilt artikel 6.1 andra stycket andra strecksatsen, och
av följande skäl:
(1)
Karbendazim infördes som verksamt ämne i bilaga I till direktiv 91/414/EEG genom kommissionens direktiv 2006/135/EG (2). Detta införande upphör att gälla den 31 december 2010.
(2)
Införandet av ett verksamt ämne får på begäran förlängas med högst tio år. Den 6 augusti 2007 mottog kommissionen en sådan begäran om att förlänga införandet av detta ämne från anmälaren.
(3)
Den 10 januari 2008 överlämnade anmälaren teknisk dokumentation till den rapporterande medlemsstaten Tyskland till stöd för sin begäran. Tyskland lade fram utkastet till sin omprövningsrapport den 27 juli 2009. Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet utförde sedan en expertgranskning som färdigställdes den 30 april 2010.
(4)
Eftersom det inte är möjligt att slutföra förlängningsförfarandet före det datum då införandet av karbendazim upphör, och eftersom begäran om förlängning lämnades in i god tid, bör i enlighet med artikel 5.5 i direktiv 91/414/EEG en förlängning medges för den period som behövs för att slutföra förfarandet.
(5)
Direktiv 91/414/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.
(6)
De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I bilaga I till direktiv 91/414/EEG ska ”31 december 2010” i rad nr 149 (karbendazim (ospecificerade stereoisomerer) CAS-nr: 10605-21-7 CIPAC-nr: 263), sjätte kolumnen (Införande till och med) ersättas med ”13 juni 2011”.
Artikel 2
Medlemsstaterna ska senast den 31 december 2010 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv.
De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 januari 2011.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
Artikel 3
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 4
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 28 oktober 2010.