Input:
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 955/2010
(2010. gada 22. oktobris),
ar ko groza Regulu (EK) Nr. 798/2008 attiecībā uz vakcīnu pret Ņūkāslas slimību izmantošanu
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvu 2009/158/EK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē mājputnu un inkubējamo olu tirdzniecību Kopienā un to ievešanu no trešām valstīm (1), un jo īpaši tās 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 26. panta 2. punktu,
tā kā:
(1)
Komisijas 2008. gada 8. augusta Regulā (EK) Nr. 798/2008 par to trešo valstu, teritoriju, zonu un nodalījumu saraksta izveidošanu, no kuriem atļauts importēt un tranzītā caur Kopienu pārvadāt mājputnus un mājputnu produktus, un par veterinārās sertifikācijas noteikumiem (2) attiecībā uz šīm precēm noteikti veterinārās sertifikācijas noteikumi. Minētajos noteikumos ņemts vērā, vai atkarībā no Ņūkāslas slimības statusa minētajās trešās valstīs, teritorijās, zonās vai nodalījumos ir vai nav nepieciešams noteikt papildu garantijas vai īpašus nosacījumus.
(2)
Regulā (EK) Nr. 798/2008 arī paredzēti nosacījumi, lai noteiktu, vai trešo valsti, teritoriju, zonu vai nodalījumu var vai nevar uzskatīt par Ņūkāslas slimības neskartu. Viens no šiem kritērijiem ir, ka nav veikta vakcinācija pret Ņūkāslas slimību, izmantojot tādas vakcīnas, kas neatbilst minētās regulas VI pielikuma I daļā izklāstītajiem apstiprināto Ņūkāslas slimības vakcīnu kritērijiem. Minētā pielikuma II daļas 2. punktā noteikti īpaši Ņūkāslas slimības vakcīnu kritēriji, tostarp attiecībā uz inaktivētām vakcīnām.
(3)
Pasaules Dzīvnieku veselības organizācijas Diagnostikas testu un vakcīnu rokasgrāmatā sauszemes dzīvniekiem (OIE rokasgrāmata) noteiktas prasības attiecībā uz vakcīnām pret Ņūkāslas slimību, tostarp drošuma pārbaudes dažādos ražošanas procesa posmos.
(4)
Lai aizsargātu mājputnu veselības statusu Savienībā un atvieglotu mājputnu un mājputnu gaļas tirdzniecību, ir lietderīgi, ka, nosakot prasības attiecībā uz Ņūkāslas slimības vakcīnām un to izmantošanu trešās valstīs, no kurām mājputni un mājputnu gaļa var būt importēta, tiek ņemtas vērā OIE rokasgrāmatā paredzētās prasības attiecībā uz šādam vakcīnām.
(5)
Šajā nolūkā Ņūkāslas slimības apstiprināto vakcīnu vispārīgajos kritērijos, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 798/2008 VI pielikuma I daļā, ir jābūt atsaucei uz OIE rokasgrāmatā minētajām prasībām, kuras jāsaglabā kā dinamiska atsauce, kas jāņem vērā, rokasgrāmatu regulāri atjauninot saskaņā ar jaunākajām zinātnes attīstības tendencēm.
(6)
Turklāt, ņemot vērā tehnikas attīstību, kas saistīta ar vakcīnu ražošanu pret Ņūkāslas slimību, jo īpaši attiecībā uz inaktivācijas tehnikām, kā arī attiecībā uz OIE rokasgrāmatā paredzētajām prasībām, ir jāsvītro Regulas (EK) Nr. 798/2008 VI pielikuma II daļas 2. punktā noteiktais īpašais kritērijs attiecībā uz inaktivētām Ņūkāslas slimības vakcīnām.
(7)
Ir jāgroza konkrēti Regulas (EK) Nr. 798/2008 VII pielikumā paredzētie noteikumi attiecībā uz mājputnu gaļu un regulas I pielikumā noteiktais atbilstošais veterinārā sertifikāta paraugs mājputnu gaļai (POU), lai ņemtu vērā minētās regulas VI pielikumā izdarītos grozījumus.
(8)
Tāpēc attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 798/2008.
(9)
Ir lietderīgi noteikt šīs regulas piemērošanas datumu, lai to saskaņotu ar piemērošanas datumu Komisijas Lēmumam 93/152/EEK (3), kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2010/633/ES (4), ar ko ievieš attiecīgus grozījumus attiecībā uz kritērijiem inaktivētajām vakcīnām pret Ņūkāslas slimību.
(10)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (EK) Nr. 798/2008 I, VI un VII pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas pielikumu.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2010. gada 1. decembra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 22. oktobrī


Input:
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1255/2011,
annettu 30 päivänä marraskuuta 2011,
yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskevasta tukiohjelmasta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan, 91 artiklan 1 kohdan, 100 artiklan 2 kohdan, 173 artiklan 3 kohdan, 175 ja 188 artiklan, 192 artiklan 1 kohdan, 194 artiklan 2 kohdan ja 195 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan unionin yhdennetystä meripolitiikasta Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle 10 päivänä lokakuuta 2007 annetun komission tiedonannon, jäljempänä ’komission tiedonanto’, mukaan unionin yhdennetyn meripolitiikan, jäljempänä ’yhdennetty meripolitiikka’, pääasiallinen tavoite on kehittää ja ottaa käyttöön yhdennetty, koordinoitu, johdonmukainen, avoin ja kestävä lähestymistapa meriin, valtameriin, rannikko- ja saarialueisiin sekä syrjäisimpiin alueisiin ja merialoihin.
(2)
Komission tiedonantoon liittyvässä toimintasuunnitelmassa esitetään toimia, joiden toteuttamista komissio ehdottaa unionin uuden yhdennetyn meripolitiikan täytäntöönpanon ensimmäisenä vaiheena.
(3)
EU:n yhdennetyn meripolitiikan edistymisestä 15 päivänä lokakuuta 2009 annetussa komission kertomuksessa esitetään yhteenveto yhdennetyn meripolitiikan tärkeimmistä siihenastisista saavutuksista sekä kartoitetaan reitti sen täytäntöönpanon seuraavaa vaihetta varten.
(4)
Neuvosto korosti yhdennetystä meripolitiikasta 16 päivänä marraskuuta 2009 antamissaan päätelmissä yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämiseen ja täytäntöönpanoon myönnettävän rahoituksen merkitystä kehottamalla komissiota esittämään tarvittavat ehdotukset yhdennettyä meripolitiikkaa koskevien toimien rahoituksesta nykyisen rahoituskehyksen mukaisesti, jotta ne voitaisiin toteuttaa viimeistään vuonna 2011.
(5)
Euroopan parlamentti totesi 21 päivänä lokakuuta 2010 antamassaan päätöslauselmassa ”Yhdennetty meripolitiikka - edistyksen arviointi ja uudet haasteet”, että se ”tukee komission ilmoittamaa aikomusta käyttää 50 miljoonaa euroa yhdennetyn meripolitiikan rahoittamiseen kahden seuraavan vuoden aikana eri toimia, hallintaa, kestävyyttä ja valvontaa koskevien aikaisempien hankkeiden edelleen kehittämiseen”.
(6)
Tässä asetuksessa vahvistetussa yhdennetyn meripolitiikan rahoituskehyksessä otetaan huomioon sekä tämänhetkinen talouden taantuma että se seikka, että tämä on ensimmäinen yhdennetyn meripolitiikan täytäntöönpanoon erityisesti tarkoitettu toimintaohjelma.
(7)
Unionin rahoitus on edelleenkin tarpeen, jotta unionin on mahdollista panna yhdennetty meripolitiikka täytäntöön ja jatkaa sen kehittämistä yhdennetystä meripolitiikasta 20 päivänä toukokuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman (4) mukaisesti sekä saavuttaa yleiset tavoitteensa, jotka asetettiin komission tiedonannossa ja jotka vahvistettiin lokakuun 2009 edistymiskertomuksessa sekä 16 päivänä marraskuuta 2009 annetuissa neuvoston päätelmissä.
(8)
Kun kaikkia yhdennetyn meripolitiikan tavoitteita ja painopistealoja ei rahoiteta olemassa olevista unionin välineistä, joita ovat esimerkiksi koheesiorahasto, Euroopan aluekehitysrahasto, Euroopan kalatalousrahasto, seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma, liittymistä valmisteleva tukiväline ja eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline, on sen vuoksi tarpeen ottaa käyttöön ohjelma yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämisen tukemiseksi, jäljempänä ’ohjelma’.
(9)
Tarvitaan riittävästi rahoitusta sen varmistamiseksi, että voidaan kehittää yhdennetyn meripolitiikan tavoitteita ja saavuttaa ne vähentämättä muihin politiikan aloihin osoitettuja varoja edistämällä samalla merialueiden kestävää kehitystä unionissa, myös saarilla ja syrjäisimmillä alueilla, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta tuleviin neuvotteluihin vuoden 2013 jälkeisestä monivuotisesta rahoituskehyksestä. Tämän vuoksi on olennaista sisällyttää yhdennetty meripolitiikka vuoden 2013 jälkeiseen monivuotiseen rahoituskehykseen. Lisäksi olisi tarvittaessa laadittava asianmukaisen rahoituksen sisältävä ehdotus ohjelman jatkamisesta vuoden 2013 jälkeen.
(10)
Meriasioiden edistäminen tukemalla yhdennettyyn meripolitiikkaan liittyviä toimia taloudellisesti vaikuttaa huomattavasti taloudelliseen, sosiaaliseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen.
(11)
Unionin rahoituksella olisi tuettava sellaisia toimia koskevaa tutkimustoimintaa, joiden tarkoituksena on edistää yhdennetyn meripolitiikan strategisia tavoitteita ottaen asianmukaisesti huomioon ekosysteemiin perustuvan lähestymistavan ja tavoitteiden yhteisvaikutukset kestävään ”siniseen” talouskasvuun, työllisyyteen, innovointiin ja kilpailukykyyn rannikko- ja saarialueilla ja syrjäisimmillä alueilla sekä yhdennetyn meripolitiikan kansainvälisen ulottuvuuden kehittämiseen.
(12)
Yhdennetyn meripolitiikan strategisiin tavoitteisiin kuuluvat meriasioiden yhdennetty hallinnointi kaikilla tasoilla, Euroopan eri merialueiden erityistarpeiden mukaan räätälöityjen yhdennettyjen merialuestrategioiden edelleenkehittäminen ja täytäntöönpano, yhdennetyn meripolitiikan monialaisten välineiden edelleenkehittäminen, jonka tavoitteena on lisätä nykyisten politiikkojen ja välineiden yhteisvaikutusta ja niiden keskinäistä yhteensovittamista myös merialaan liittyvien tietojen ja osaamisen jakamisen kautta, sidosryhmien tiiviimpi osallistuminen meriasioiden yhdennetyn hallinnoinnin järjestelmiin, merien ja rannikkojen luonnonvarojen suojeleminen ja kestävä käyttö ja ihmisen toiminnan kestävän kehityksen rajojen määritteleminen sekä meri- ja rannikkoympäristön ja biologisen monimuotoisuuden suojelu yhdennetyn meripolitiikan ympäristöpilarin muodostavan meristrategiadirektiivin (5) sekä vesipuitedirektiivin (6) mukaisesti.
(13)
On tärkeää, että ohjelma nivoutuu hyvin yhteen muiden merialaan mahdollisesti liittyvien unionin toimintalinjojen kanssa ja erityisesti rakennerahastojen, Euroopan laajuisten liikenneverkkojen, yhteisen kalastuspolitiikan, matkailun, ympäristö- ja ilmastonmuutosnäkökohtien, tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelman sekä energiapolitiikan kanssa.
(14)
Ohjelman eri näkökohtien johdonmukaisuuden varmistamiseksi olisi laadittava sen yleistavoitteet. Kunkin yleistavoitteen osalta olisi laadittava yksityiskohtaisemmat toiminnalliset tavoitteet. Varojen jakautuminen yleistavoitteiden osalta vuosina 2011-2013 esitetään liitteessä. Tämä jako tuo joustoa siihen, että yleisen rahoituksen kohdentamista tavoitekohtaisesti voidaan lisätä/vähentää ylittämättä kokonaisrahoituskehystä.
(15)
Unionin rahoituksen olisi mahdollistettava merivalvonnan yhdentämisen kehittäminen 21 päivänä lokakuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman ja merivalvonnan yhdentämisestä 17 päivänä marraskuuta 2009 annettujen neuvoston päätelmien mukaisesti ja ottaen huomioon etenemissuunnitelma EU:n merialan yhteisen tietojenvaihtojärjestelmän perustamiseksi. Tämä erityisrahoitus olisi sen vuoksi rajoitettava hajautetun tietojenvaihtojärjestelmän kehittämiseen eli toimenpiteisiin ja ohjelmistoihin, joilla tehostetaan valvontajärjestelmien liittymäkohtia. Ohjelmassa olisi otettava huomioon hajautettua merivalvontajärjestelmää koskevien muiden hankkeiden tulokset.
(16)
Ohjelman täytäntöönpanon kolmansissa maissa olisi edistettävä edunsaajamaan kehitystavoitteiden saavuttamista ja oltava johdonmukaista suhteessa unionin muihin yhteistyövälineisiin, asiaankuuluvien unionin politiikkojen tavoitteet ja painopisteet, unionin säännöstö ja asiaankuuluvat kansainväliset yleissopimukset mukaan luettuina.
(17)
Ohjelman olisi täydennettävä nykyisiä ja tulevia rahoitusvälineitä, joita unioni ja jäsenvaltiot ovat asettaneet käytettäväksi kansallisella ja sitä alemmalla tasolla merten, valtamerten ja rannikoiden suojelun ja kestävän käytön edistämiseen, jäsenvaltioiden ja niiden rannikko- ja saarialueiden sekä syrjäisimpien alueiden välisen yhteistyön tehostamiseen sekä kansallisten ja paikallisten hankkeiden priorisoinnin ja edistymisen huomioon ottamiseen, ja oltava johdonmukainen niiden kanssa.
(18)
Tämän ohjelman mukaisilla toimilla olisi täydennettävä unionin muita toimia niin, että varmistetaan asiaankuuluviin alakohtaisiin politiikkoihin kuuluvien unionin säädösten johdonmukainen täytäntöönpano välttäen samalla päällekkäisyyttä.
(19)
On myös tarpeen vahvistaa säännöt, jotka koskevat toimenpiteiden suunnittelua, menojen tukikelpoisuutta, unionin rahoitustuen tasoa, tärkeimpiä edellytyksiä sen myöntämiseksi sekä ohjelman kokonaismäärärahoja.
(20)
Ohjelma olisi toteutettava Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (7), jäljempänä ’varainhoitoasetus’, ja Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (8) mukaisesti.
(21)
Tässä asetuksessa vahvistetaan monivuotisen ohjelman rahoituskehys, jota budjettivallan käyttäjä pitää talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta 17 päivänä toukokuuta 2006 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (9) 37 kohdassa tarkoitettuna ensisijaisena ohjeenaan vuosittaisessa talousarviomenettelyssä.
(22)
Jotta komission olisi helpompi valvoa tämän asetuksen täytäntöönpanoa, olisi voitava rahoittaa valvontaan, tarkastuksiin ja arviointiin liittyviä menoja.
(23)
Ohjelman täytäntöönpanoa varten vahvistettavista vuotuisista työohjelmista olisi päätettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (10) mukaisesti.
(24)
Tämän asetuksen nojalla rahoitettaviin toimiin liittyen on tarpeen varmistaa unionin taloudellisten etujen suojaaminen soveltamalla Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annettua neuvoston asetusta (EY, Euratom) N:o 2988/95 (11), komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annettua neuvoston asetusta (Euratom, EY) N:o 2185/96 (12) ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1073/1999 (13).
(25)
Unionin rahoituksen tehokkuuden varmistamiseksi tämän asetuksen nojalla rahoitettuja toimia olisi arvioitava säännöllisesti.
(26)
Minkään ohjelmaan kuuluvista toimista ei katsota edellyttävän muun oikeusperustan käyttämistä.
(27)
Jäsenvaltiot eivät voi yksin toimiessaan riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, vaan ne voidaan ohjelmasta rahoitettavien toimien laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella otetaan käyttöön ohjelma, josta tuetaan toimenpiteitä unionin yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämisen ja täytäntöönpanon edistämiseksi, jäljempänä ’ohjelma’.
Unionin yhdennetyllä meripolitiikalla, jäljempänä ’yhdennetty meripolitiikka’, edistetään yhteensovitettua ja johdonmukaista päätöksentekoa, jonka tavoitteena on maksimoida jäsenvaltioiden, erityisesti unionin rannikko- ja saarialueiden ja syrjäisimpien alueiden osalta, ja merialojen kestävä kehitys, talouskasvu ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus johdonmukaisella meriasioihin liittyvällä politiikalla ja asiaankuuluvalla kansainvälisellä yhteistyöllä.
Ohjelmalla tuetaan merten ja valtamerten kestävää hyödyntämistä ja tieteellisen tiedon levittämistä.
2 artikla
Yleiset tavoitteet
Ohjelmalla on seuraavat yleiset tavoitteet:
a)
edistää mereen ja rannikkoon liittyvien kysymysten yhdennetyn hallinnoinnin kehittämistä ja täytäntöönpanoa;
b)
auttaa kehittämään monialaisia välineitä, erityisesti merten aluesuunnittelua, yhteistä tietojenvaihtoympäristöä ja meriosaamista unioniin rajoittuvilla valtamerillä, merillä ja rannikkoalueilla yhteisvaikutusten kehittämiseksi sekä meriä ja rannikkoalueita koskevien politiikkojen tukemiseksi erityisesti aloilla, jotka liittyvät talouskehitykseen, työllisyyteen, ympäristönsuojeluun, tutkimukseen, meriturvallisuuteen, energiaan ja ympäristöä säästävien meriteknologioiden kehittämiseen ottaen huomioon olemassa olevat välineet ja aloitteet ja käyttäen niitä lähtökohtina;
c)
edistää meriympäristön suojelua, erityisesti sen biologista monimuotoisuutta, ja meri- ja rannikkoalueiden varojen kestävää käyttöä sekä määritellä tarkemmin meriympäristöön vaikuttavan ihmisen toiminnan kestävän kehityksen rajat erityisesti direktiivin 2008/56/EY (meristrategiadirektiivi) mukaisesti;
d)
tukea merialuestrategioiden kehittämistä ja täytäntöönpanoa;
e)
parantaa ja tehostaa ulkoista yhteistyötä ja koordinointia yhdennetyn meripolitiikan tavoitteisiin nähden syventämällä tästä aiheesta kansainvälisillä foorumeilla käytävää keskustelua; kolmansia maita kehotetaan tältä osin ratifioimaan ja panemaan täytäntöön Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimus;
f)
tukea kestävää talouskasvua, työllisyyttä, innovointia ja uusia teknologioita merialoilla ja unionin rannikko- ja saarialueilla sekä syrjäisimmillä alueilla.
3 artikla
Toiminnalliset tavoitteet
1. Edellä 2 artiklan a alakohdassa (meriasioiden yhdennetty hallinnointi) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla
a)
edistetään toimia, joilla kannustetaan jäsenvaltioita ja EU:n alueita kehittämään meriasioiden yhdennettyä hallinnointia, ottamaan se käyttöön tai panemaan se täytäntöön;
b)
edistetään monialaisia yhteistyöfoorumeja ja -verkostoja, joihin osallistuvat julkisten viranomaisten ja paikallis- ja alueviranomaisten, teollisuuden, tutkimusorganisaatioiden, kansalaisten, kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja työmarkkinaosapuolten edustajat;
c)
lisätään meriasioita koskevan yhdennetyn lähestymistavan näkyvyyttä ja lisätään viranomaisten, yksityisen sektorin ja yleisön tietoa siitä.
2. Edellä 2 artiklan b alakohdassa (monialaiset välineet) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla kehitetään seuraavia:
a)
unionin merialan yhteinen tietojenvaihtojärjestelmä, jolla edistetään monialaista ja rajat ylittävää valvontatoimintaa koskevaa tietojenvaihtoa ja yhdistetään kaikki käyttäjäyhteisöt yhdennetyn merivalvonnan periaatteiden mukaisesti, jotta vahvistetaan merialueen suojattua, turvallista ja kestävää käyttöä ottaen huomioon alakohtaisissa politiikoissa valvonnan suhteen saavutettu edistyminen ja edistetään tapauksen mukaan niiden tarpeellista kehittämistä;
b)
merten aluesuunnittelu ja rannikkoalueiden yhdennetty käyttö ja hoito, jotka ovat kumpikin tärkeitä välineitä merialueiden ja rannikkoalueiden kestävässä kehittämisessä ja edistävät ekosysteemipohjaisen hallinnoinnin tavoitteiden saavuttamista, sekä meri- ja maayhteyksien kehittäminen ja jäsenvaltioiden yhteistyön helpottaminen esimerkiksi kehittämällä kokeellisia ja muita toimia, joissa yhdistyvät uusiutuvan energian tuotanto ja kalanviljely;
c)
kattava, julkisesti saatavilla oleva ja korkealaatuinen merialan tietokanta, joka helpottaa kyseisten tietojen jakamista, uudelleenkäyttöä ja levittämistä eri käyttäjäryhmien kesken olemassa olevia tietoja käyttäen ja tietokantojen päällekkäisyyttä välttäen; tätä varten hyödynnetään mahdollisimman hyvin olemassa olevia unionin ja jäsenvaltioiden ohjelmia, kuten INSPIRE (14) ja GMES (15);
3. Edellä 2 artiklan c alakohdassa (meriympäristön suojelu) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla
a)
tuetaan meri- ja rannikkoympäristön suojelua ja säilyttämistä sekä ehkäistään ja vähennetään päästöjä meriympäristöön, mukaan luettuna merien roskaantuminen, saastumisen asteittaiseksi vähentämiseksi;
b)
edistetään meri- ja rannikkoalueiden ekosysteemien terveyttä, biologista monimuotoisuutta ja sietokykyä;
c)
helpotetaan jäsenvaltioiden ja muiden toimijoiden koordinointia ihmisen toiminnan hallintaa koskevan ekosysteemipohjaisen lähestymistavan ja ennalta varautumisen periaatteen täytäntöönpanossa;
d)
helpotetaan menetelmien ja normien kehittämistä;
e)
edistetään toimia, joilla lievennetään ilmastonmuutoksen vaikutuksia meri-, rannikko- ja saariympäristöön ja sopeutumista siihen siten, että kiinnitetään erityistä huomiota ilmastonmuutokselle altteimpiin alueisiin;
f)
tuetaan strategisten lähestymistapojen kehittämistä tutkimukseen, jolla pyritään arvioimaan ekosysteemien nykytilaa, jolloin tarjotaan perusta ekosysteemipohjaiselle hallinnoinnille sekä alueellisen ja kansallisen tason suunnittelulle.
4. Edellä 2 artiklan d alakohdassa (merialuestrategiat) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla
a)
tuetaan yhdennettyjen merialuestrategioiden kehittämistä ja täytäntöönpanoa ottaen huomioon kaikilla merialueilla tasapainoinen lähestymistapa sekä merialueiden ja niiden osa-alueiden erityispiirteet, ja tarpeen mukaan asiaankuuluvat makroaluestrategiat ja erityisesti sellaiset, joiden yhteydessä tietojen ja kokemusten vaihto eri maiden välillä on jo vakiintunut ja joilla on monikansallisia toimintarakenteita;
b)
edistetään ja helpotetaan yhteisvaikutusten hyödyntämistä kansallisen, alueellisen ja unionin tasojen välillä, tiedon jakamista, myös menetelmistä ja normeista, ja parhaiden käytänteiden vaihtoa meripolitiikasta, mukaan luettuna meripolitiikan hallinnointi sekä aluemeriin ja rannikkoalueisiin vaikuttavat alakohtaiset politiikat.
5. Edellä 2 artiklan e alakohdassa (kansainvälinen ulottuvuus) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla
a)
kannustetaan tiiviin yhteistyön jatkamista jäsenvaltioiden kanssa yhdennetyn lähestymistavan aikaansaamiseksi sellaisten kolmansien maiden ja kolmansissa maissa olevien toimijoiden kanssa, jotka jakavat merialueen unionin jäsenvaltioiden kanssa, muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen ratifioimiseksi ja panemiseksi täytäntöön;
b)
kannustetaan vuoropuhelua kolmansien maiden kanssa, merioikeusyleissopimus ja siihen perustuvat asiaankuuluvat voimassa olevat kansainväliset yleissopimukset huomioon ottaen;
c)
kannustetaan nykyisiä aloitteita täydentävien parhaiden käytänteiden vaihtoa, ottaen huomioon alueellisten strategioiden kehittäminen osa-alueiden tasolla.
Tähän toiminnalliseen tavoitteeseen pyritään tavalla, joka on sopusoinnussa unionin yhteistyövälineiden kanssa, ottaen huomioon kansallisten ja alueellisten kehittämisstrategioiden tavoitteet.
6. Edellä 2 artiklan f alakohdassa (kasvu, työllisyys ja innovaatio) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla
a)
edistetään kasvuun ja työllisyyteen liittyviä aloitteita merialoilla sekä rannikko- ja saarialueilla;
b)
edistetään merialan ammatteihin liittyvää koulutusta ja uramahdollisuuksia;
c)
edistetään ympäristöä säästävän teknologian, meren uusiutuvien energialähteiden, ympäristöä säästävän merenkulun ja lähimerenkulun kehittämistä;
d)
edistetään rannikko-, meri- ja saarimatkailun kehittämistä.
4 artikla
Tukikelpoiset toimet
Ohjelmasta voidaan myöntää rahoitustukea 2 ja 3 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti seuraavanlaisiin toimiin:
a)
hankkeet, myös testihankkeet, selvitykset, tutkimukseen ja toimintaan liittyvät yhteistyöohjelmat, myös koulutusta, ammatillista koulutusta ja uudelleenkoulutusta koskevat ohjelmat;
b)
tiedottaminen ja parhaiden käytänteiden jakaminen, tietoisuuden lisääminen ja siihen liittyvä viestintä, mukaan luettuina mainoskampanjat ja tapahtumat, sekä verkkosivujen ja asiaankuuluvien sosiaalisten verkostojen ja tietokantojen kehittäminen ja ylläpito;
c)
konferenssit, seminaarit, työpajat ja sidosryhmäfoorumit;
d)
merkittävän tietomäärän, parhaiden käytänteiden ja unionin rahoittamia alueellisia hankkeita koskevien tietokantojen kokoaminen, valvonta ja havainnollistaminen, joka helpottaa yhtenäisten, yhteisten standardien hyväksymistä tiedon keruuta ja käsittelyä varten, sekä näiden tietojen julkisen saatavuuden varmistaminen tarvittaessa myös yhteen tai useampaan näistä tarkoituksista perustetun sihteeristön avulla;
e)
monialaisiin välineisiin liittyvät toimet, testihankkeet mukaan luettuina.
5 artikla
Rahoitustuen muoto
1. Unionin myöntämä rahoitustuki voi olla oikeudelliselta muodoltaan
a)
avustus, jonka osalta unionin yhteisrahoitusosuuden enimmäismäärä toimea kohden on 80 prosenttia;
b)
julkisia hankintoja koskeva sopimus;
c)
hallinnollinen sopimus Yhteisen tutkimuskeskuksen kanssa.
2. Ohjelmasta voidaan myöntää avustuksia sekä yksittäisiin toimiin että toimintaan. Ellei varainhoitoasetuksessa toisin säädetä, avustusten tai julkisia hankintoja koskevien sopimusten saajat on valittava ehdotus- tai tarjouspyynnön perusteella.
6 artikla
Tuensaajat
1. Ohjelman nojalla voidaan myöntää rahoitustukea ensisijaisesti luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille, joihin sovelletaan jonkin jäsenvaltion yksityisoikeutta tai julkisoikeutta taikka unionin oikeutta.
2. Ohjelmasta voidaan myös tukea kolmansia maita ja sidosryhmiä kolmansissa maissa, jotka jakavat merialueen unionin jäsenvaltioiden kanssa, sekä kansainvälisiä järjestöjä tai elimiä, jotka edistävät yhtä tai useampaa 2 ja 3 artiklassa vahvistetuista yleisistä ja toiminnallisista tavoitteista. Toimissa on aina oltava osallistujia unionista.
3. Menettelyyn osallistumista koskeva kelpoisuus on täsmennettävä asiaa koskevassa ehdotus- tai tarjouspyynnössä.
7 artikla
Täytäntöönpanoperiaatteet
1. Ohjelman nojalla rahoitettaville toimille ei voida myöntää tukea muista unionin rahoitusvälineistä. Muiden unionin välineiden kanssa pyritään yhteisvaikutukseen ja täydentävyyteen. Ohjelman mukaiset toimet ovat asiaankuuluvia alakohtaisia politiikkoja täydentäviä.
2. Komissio varmistaa, että ohjelman mukaisen rahoitustuen hakijat ja saajat toimittavat sille kattavat tiedot toimien rahoittamisesta. Ohjelmasta annetaan rahoitustukea vain, jos muuta unionin rahoitusta ei ole saatavilla.
3. Ohjelmasta tuettavien toimien on vastattava vuosille 2020 ja 2050 asetettuja unionin tavoitteita ja toimintalinjoja. Kaikkien jäsenvaltioiden, merialojen ja rannikko- ja saarialueiden sekä syrjäisimpien alueiden on voitava saada tukea ohjelmasta, ja sen on tuotettava aitoa eurooppalaista lisäarvoa. Eri merialueilla toteuttavien toimien rahoituksessa on pyrittävä asianmukaiseen alueelliseen tasapainoon.
4. Ohjelmalla tuettavilla toimilla vauhditetaan ja vahvistetaan vuoropuhelua, yhteistyötä ja yhteensovittamista jäsenvaltioiden, EU:n alueiden, sidosryhmien, kansalaisten, kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja työmarkkinaosapuolten kanssa ja niiden kesken siten, että varmistetaan täysi avoimuus.
5. Ohjelmalla tuettavien toimien on helpotettava yhteisvaikutusten hyödyntämistä, tiedon jakamista ja menetelmien, normien ja parhaiden käytänteiden vaihtoa.
6. Ohjelman täytäntöönpanossa sovelletaan hyvän hallintotavan ja päätöksentekomenettelyjen avoimuuden periaatteita ja ohjelmalla pyritään tukemaan avoimuutta ja hyvää hallintotapaa kaikissa siihen liittyvissä alakohtaisissa toimintalinjoissa unionin, kansallisella ja alueellisella tasolla.
8 artikla
Täytäntöönpanomenettelyt
1. Komissio noudattaa ohjelman täytäntöönpanossa varainhoitoasetusta.
2. Ohjelman täytäntöönpanoa varten sen 2 ja 3 artiklassa määritettyjen tavoitteiden mukaisesti komissio hyväksyy vuotuiset työohjelmat 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
9 artikla
Talousarviovarat
1. Rahoituskehykseksi ohjelman täytäntöönpanoa varten vahvistetaan 40 000 000 euroa 1 päivän tammikuuta 2011 ja 31 päivän joulukuuta 2013 väliseksi kaudeksi.
2. Ohjelmaan osoitetut budjettivarat sisällytetään unionin yleisen talousarvion vuosittaisiin määrärahoihin. Budjettivallan käyttäjä myöntää vuotuiset määrärahat rahoituskehyksen puitteissa.
3. Liitteessä esitetään varojen jakautuminen 2 artiklassa esitettyjen yleisten tavoitteiden osalta.
10 artikla
Tekninen apu
1. Enintään 1 prosentilla 9 artiklan nojalla vahvistetusta rahoituskehyksestä voidaan kattaa myös tämän asetuksen nojalla tukikelpoisten toimien tosiasiallisen ja tehokkaan täytäntöönpanon ja sen tavoitteiden saavuttamisen kannalta tarpeellisiin valmistelutoimiin, seurantaan, valvontaan, tarkastukseen tai arviointiin liittyviä välttämättömiä menoja.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja toimia voivat olla etenkin selvitykset, asiantuntijoiden kokoukset ja menot, jotka aiheutuvat tietoteknisistä välineistä, järjestelmistä ja verkoista sekä muusta teknisestä, tieteellisestä ja hallinnollisesta avusta ja asiantuntemuksesta, johon komissio voi joutua turvautumaan tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi.
11 artikla
Seuranta
1. Rahoitustuen saajan on toimitettava komissiolle kertomuksia ohjelmasta rahoitetun toiminnan teknisestä ja taloudellisesta etenemisestä. Lisäksi on toimitettava loppukertomus kolmen kuukauden kuluessa kunkin hankkeen päättymisestä.
2. Komission virkamiesten ja muun henkilöstön on tehtävä ohjelmasta rahoitettujen hankkeiden ja muiden toimenpiteiden tarkastuksia paikalla, myös otantatarkastuksina, erityisesti varmistaakseen ohjelman tavoitteiden ja tämän asetuksen 2, 3 ja 4 artiklassa vahvistettujen toimia koskevien tukikelpoisuusvaatimusten noudattamisen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tilintarkastustuomioistuimen yhdessä kansallisten toimivaltaisten tilintarkastusviranomaisten kanssa suorittamia Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan mukaisia tarkastuksia tai mainitun sopimuksen 322 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaista valvontaa.
3. Tämän asetuksen täytäntöönpanon johdosta tehtäviin sopimuksiin on erityisesti sisällytettävä määräykset komission tai sen mahdollisesti valtuuttaman edustajan suorittamasta yleisestä ja varainhoitoon liittyvästä valvonnasta sekä tilintarkastustuomioistuimen suorittamista tarkastuksista, jotka voidaan tarvittaessa tehdä paikalla.
4. Kunkin tuensaajan on säilytettävä komission saatavilla kaikki hankkeeseen liittyviä menoja koskevat asiakirjat viiden vuoden ajan viimeisen kyseistä hanketta koskevan maksun suorittamisesta.
5. Tarvittaessa komissio mukauttaa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen kertomusten ja otantatarkastusten perusteella alun perin myönnetyn rahoitustuen määrää tai ehtoja sekä maksuaikataulua.
6. Komissio varmistaa, että rahoitetut toimet toteutetaan asianmukaisesti ja että ne ovat johdonmukaisia muiden alakohtaisten politiikkojen toimien ja välineiden kanssa ja tämän asetuksen sekä varainhoitoasetuksen kanssa.
12 artikla
Unionin taloudellisten etujen suojaaminen
1. Ohjelmasta rahoitettuja toimia toteutettaessa komissio varmistaa, että unionin taloudellisia etuja suojataan
a)
soveltamalla petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa ehkäiseviä toimenpiteitä;
b)
tehokkailla tarkastuksilla;
c)
perimällä aiheettomasti maksetut varat takaisin, ja
d)
soveltamalla tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia, jos väärinkäytöksiä havaitaan.
2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi komissio toimii asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95, asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja asetuksen (EY) N:o 1073/1999 mukaisesti.
3. Komissio voi lykätä toimea varten myönnetyn rahoitustuen antamista, vähentää tuen määrää tai periä sen takaisin, jos se havaitsee väärinkäytöksiä, mukaan luettuna tämän asetuksen tai rahoitustuen myöntämistä koskevan päätöksen tai sopimuksen noudattamatta jättäminen, tai jos ilmenee, että toimea on komission hyväksyntää pyytämättä muutettu tavalla, joka on ristiriidassa sen luonteen tai toteutusta koskevien ehtojen kanssa.
4. Jos määräaikoja ei ole noudatettu tai jos toimen toteutuksen edistyminen antaa perusteet vain osaan myönnetystä rahoitustuesta, komissio kehottaa tuensaajaa esittämään selvityksen asiasta tietyssä määräajassa. Jos tämä ei pysty esittämään hyväksyttävää perustelua, komissio voi peruuttaa taloudellisen avustuksen loppuosan ja vaatia jo maksettujen erien palauttamista.
5. Kaikki perusteettomasti maksetut erät on palautettava komissiolle. Niihin määriin, joita ei makseta takaisin ajoissa, lisätään korko varainhoitoasetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
6. Tämän artiklan soveltamiseksi ’väärinkäytöksellä’ tarkoitetaan jokaista unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen taikka sopimusvelvoitteen rikkomista, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla perusteettomasta menosta aiheutuva vahinko unionin yleiselle talousarviolle tai unionin hallinnoimille talousarvioille.
13 artikla
Raportointi, arviointi ja jatkaminen
1. Komissio tiedottaa säännöllisesti ja viipymättä Euroopan parlamentille ja neuvostolle työstään.
2. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle
a)
kertomuksen edistymisestä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012; edistymiskertomukseen sisältyy arviointi ohjelman vaikutuksesta unionin muihin politiikkoihin;
b)
jälkiarviointikertomuksen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014.
3. Komissio antaa tarvittaessa asianmukaiset rahoituspuitteet sisältävän lainsäädäntöehdotuksen ohjelman jatkamisesta vuoden 2013 jälkeen.
14 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
15 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 30 päivänä marraskuuta 2011.


Input:
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 581/2011,
annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011,
yksipuolisten tullietuuksien myöntämisestä Moldovalle annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 55/2008 muuttamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavanomaista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Neuvoston asetus (EY) N:o 55/2008 (2) tuli voimaan 31 päivänä tammikuuta 2008, ja sitä on sovellettu 1 päivästä maaliskuuta 2008. Asetuksessa myönnetään erityisiä yksipuolisia tullietuuksia Moldovan tasavallalle, jäljempänä ’Moldova’. Asetuksen mukaisesti kaikilla Moldovasta peräisin olevilla tuotteilla on vapaa pääsy unionin markkinoille lukuun ottamatta tiettyjä maataloustuotteita, jotka on lueteltu asetuksen liitteessä I ja joille annetaan rajoitettuja myönnytyksiä tullittomuutena tariffikiintiöiden rajoissa tai tullinalennuksina.
(2)
Osana Euroopan naapuruuspolitiikkaa, EU:n ja Moldovan välistä Euroopan naapuruuspolitiikan toimintaohjelmaa sekä itäistä kumppanuutta Moldova on hyväksynyt kunnianhimoisen toimintasuunnitelman poliittisen assosiaation ja taloudellisen yhdentymisen edistämiseksi unionin kanssa. Neuvottelut uudesta assosiaatiosopimuksesta aloitettiin tammikuussa 2010. Moldova edistyy myös hyvin sääntelynsä lähentämisessä unionin lakien ja normien kanssa valmistautuessaan tuleviin neuvotteluihin unionin ja Moldovan välisestä pitkälle menevästä ja laaja-alaisesta vapaakauppasopimuksesta tulevan assosiaatiosopimuksen yhteydessä.
(3)
Viinin tariffikiintiö oli täytetty kokonaan kuukausia ennen vuoden loppua jokaisena vuonna asetuksen (EY) N:o 55/2008 soveltamisen alkamisesta lähtien.
(4)
Maailmanlaajuinen rahoitus- ja talouskriisi on vaikuttanut Moldovan talouteen hyvin haitallisesti. Viiniala työllistää noin 300 000 työntekijää, ja viinin vienti on tärkeä vientitulojen lähde.
(5)
Moldovan pyrkimysten tukemiseksi Euroopan naapuruuspolitiikan ja itäisen kumppanuuden mukaisesti sekä houkuttelevan ja luotettavan viinien vientimarkkinan luomiseksi Moldovalle ehdotetaan, että voimassa olevaa viinin tariffikiintiötä korotetaan 100 000 hehtolitrasta 150 000 hehtolitraan vuonna 2011, 120 000 hehtolitrasta 180 000 hehtolitraan vuonna 2012 ja 240 000 hehtolitraan vuotta kohden vuodesta 2013 alkaen.
(6)
Asetusta (EY) N:o 55/2008 sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2012.
(7)
Neuvottelut pitkälle menevästä ja laaja-alaisesta vapaakauppasopimuksesta unionin ja Moldovan välillä ovat kummankin osapuolen yhteinen tavoite, kunhan Moldova osoittaa valmiutensa neuvotella ja kestää tällaisen kunnianhimoisen hankkeen vaikutukset. Jotta tarvittaville valmisteluille sekä pitkälle menevää ja laaja-alaista vapaakauppasopimusta koskeville neuvotteluille olisi riittävästi aikaa, asetuksen (EY) N:o 55/2008 voimassaoloa on jatkettava 31 päivän joulukuuta 2012 jälkeen.
(8)
Asetuksen (EY) N:o 55/2008 voimassaolon jatkamisesta olisi päätettävä hyvissä ajoin ennen sen päättymispäivää ja Moldovan taloudellisia toimijoita varten olisi säädettävä ajoissa avoin ja ennakoitava kauppajärjestelmä, jota sovelletaan unioniin vientiin 31 päivän joulukuuta 2012 jälkeisellä ajalla. Asetuksen voimassaoloa olisi sen vuoksi jatkettava 31 päivään joulukuuta 2015.
(9)
Kun otetaan huomioon voimassa olevista yksipuolisista tullietuuksista saadut kokemukset, joidenkin voimassa oleviin yksipuolisiin tullietuuksiin kuuluvien tuotteiden tariffikiintiöiden uudistaminen on aiheellista, jotta voidaan tukea Moldovan talouden kehitystä ja maan sääntelyn lähentämishanketta unionin lakien ja normien kanssa itäisen kumppanuuden yhteydessä.
(10)
Unionin kansainvälisten velvollisuuksien noudattamisen varmistamiseksi tähän asetukseen sisältyvien etuuksien ehdoksi olisi asetettava unionille myönnetyn Maailman kauppajärjestön velvoitteita koskevan voimassa olevan poikkeuksen jatkaminen tai uusiminen.
(11)
Asetusta (EY) N:o 55/2008 olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 55/2008 seuraavasti:
1.
Korvataan 16 artiklan toinen kohta seuraavasti:
”Sitä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2015.
Tässä asetuksessa säädettyjen etuuksien soveltaminen loppuu kokonaan tai osittain, jos Maailman kauppajärjestö ei myönnä poikkeusta, jonka nojalla ne olisivat sallittuja kokonaan tai osittain.
Näiden etuuksien soveltaminen lopetetaan siitä päivästä, jona poikkeuksen voimassaolo päättyy.
Komissio julkaisee riittävän hyvissä ajoin ennen kyseistä päivää Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen, jolla asiasta tiedotetaan toimijoille ja toimivaltaisille viranomaisille. Ilmoituksessa on täsmennettävä ne tässä asetuksessa säädetyt etuudet, joiden soveltaminen lakkaa, ja päivämäärä, jona niiden soveltaminen lakkaa.”.
2.
Korvataan liitteen I taulukko 1 tämän asetuksen liitteessä olevalla taulukolla.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 8 päivänä kesäkuuta 2011.


Input:
REGULAMENTO (UE) N.o 542/2010 DO CONSELHO
de 3 de Junho de 2010
que altera a Decisão 2008/839/JAI relativa à migração do Sistema de Informação de Schengen (SIS 1+) para o Sistema de Informação de Schengen de segunda geração (SIS II)
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 74.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu,
Considerando o seguinte:
(1)
O Sistema de Informação de Schengen de segunda geração (SIS II) foi estabelecido pelo Regulamento (CE) n.o 1987/2006 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 20 de Dezembro de 2006, relativo ao estabelecimento, ao funcionamento e à utilização do Sistema de Informação de Schengen de segunda geração (SIS II) (1), e pela Decisão 2007/533/JAI do Conselho, de 12 de Junho de 2007, relativa ao estabelecimento, ao funcionamento e à utilização do Sistema de Informação Schengen de segunda geração (SIS II) (2).
(2)
As condições, procedimentos e responsabilidades aplicáveis à migração do SIS 1+ para o SIS II estão estabelecidos no Regulamento (CE) n.o 1104/2008, de 24 de Outubro de 2008, relativo à migração do Sistema de Informação Schengen (SIS 1+) para o Sistema de Informação Schengen de segunda geração (SIS II) (3) e na Decisão 2008/839/JAI (4). Contudo, a vigência desses instrumentos jurídicos cessa em 30 Junho de 2010.
(3)
As condições prévias para a migração do SIS 1+ para o SIS II não estarão reunidas até 30 de Junho de 2010. Para que o SIS II se torne operacional, como previsto pelo Regulamento (CE) n.o 1987/2006 e pela Decisão 2007/533/JAI, o Regulamento (CE) n.o 1104/2008 e a Decisão 2008/839/JAI deverão, portanto, continuar a aplicar-se até que a migração esteja concluída.
(4)
A Comissão e os Estados-Membros deverão continuar a cooperar estreitamente em todas as fases do desenvolvimento e da migração a fim de concluir este processo. De acordo com as conclusões do Conselho sobre o SIS II, de 26/27 de Fevereiro e de 4/5 de Junho de 2009, foi criado um organismo informal composto por peritos dos Estados-Membros e designado por Conselho de Administração do Programa Global com vista a reforçar a cooperação e providenciar apoio directo dos Estados-Membros ao projecto do SIS II Central. Os resultados positivos do trabalho do grupo e a necessidade de reforçar a cooperação e transparência do projecto justificam a integração formal do grupo na estrutura de gestão do SIS II. Deverá, portanto, ser formalmente criado um grupo de peritos, designado por Conselho de Administração do Programa Global para completar a actual estrutura organizacional. A fim de assegurar a eficiência, bem como a eficiência em termos de custos, deverá ser limitado o número de peritos. Este grupo de peritos não interfere com as responsabilidades da Comissão ou dos Estados-Membros.
(5)
A Comissão deverá continuar a ser responsável pelo SIS II Central e pela sua infra-estrutura de comunicação. É necessário manter e, se for caso disso, desenvolver o SIS II Central e a sua infra-estrutura de comunicação. O desenvolvimento adicional do SIS II Central deverá incluir a correcção de erros. A Comissão deverá coordenar e prestar assistência a nível das actividades comuns.
(6)
O Regulamento (CE) n.o 1987/2006 e a Decisão 2007/533/JAI prevêem que o SIS II Central deve recorrer à melhor tecnologia disponível, sob reserva de uma análise custo-benefício. O anexo às conclusões do Conselho sobre a nova orientação para o SIS II, de 4/5 de Junho de 2009, estabeleceu etapas que devem ser cumpridas a fim de continuar o actual projecto SIS II. Paralelamente, foi realizado um estudo sobre a elaboração de um cenário técnico alternativo de desenvolvimento do SIS II com base no SIS 1+ evolução (SIS 1+ RE) no âmbito de um plano de contingência, caso os testes venham comprovar o não cumprimento dos requisitos de etapa. Com base nestes parâmetros, o Conselho pode decidir convidar a Comissão a optar pelo cenário técnico alternativo.
(7)
A descrição dos componentes técnicos da arquitectura de migração deverá, por conseguinte, ser adaptada para permitir outra solução técnica, em especial o SIS 1+ RE, relativa ao desenvolvimento do SIS II Central. O SIS 1+ RE é uma solução técnica possível para desenvolver o SIS II Central e alcançar os objectivos do SIS II estabelecidos no Regulamento (CE) n.o 1987/2006 e na Decisão 2007/533/JAI.
(8)
O SIS 1+ RE caracteriza-se por uma unicidade de meios entre o desenvolvimento do SIS II e do SIS 1+. As referências no presente regulamento à arquitectura técnica do SIS II e ao processo de migração deverão por conseguinte, em caso de implementação de um cenário técnico alternativo, ser entendidas como as referências ao SIS II baseado noutra solução técnica, aplicando-se mutatis mutandis às especificidades técnicas dessas soluções, mantendo o objectivo de desenvolver o SIS II Central.
(9)
O financiamento do desenvolvimento do SIS II Central com base numa solução técnica alternativa deverá ser assegurado pelo orçamento geral da União no respeito do princípio da boa gestão financeira. Nos termos do Regulamento (CE, Euratom) n.o 1605/2002 do Conselho que institui o Regulamento Financeiro aplicável ao orçamento geral das Comunidades Europeias, a Comissão pode delegar as tarefas de execução orçamental em organismos públicos nacionais. De acordo com a orientação política e sob reserva das condições estabelecidas no Regulamento (CE, Euratom) n.o 1605/2002, a Comissão será convidada, em caso de opção pela solução alternativa, a delegar na França as tarefas de execução orçamental relacionadas com o desenvolvimento do SIS II baseado no SIS 1+ RE.
(10)
Em qualquer cenário técnico, o resultado da migração a nível central deverá ser a disponibilidade da base de dados SIS 1+ e das novas funcionalidades do SIS II, incluindo categorias de dados adicionais, no SIS II Central.
(11)
Os Estados-Membros deverão continuar a ser responsáveis pelos respectivos sistemas nacionais (N.SIS II). É necessário continuar a assegurar a manutenção e, se for caso disso, desenvolver os N.SIS II.
(12)
A França deverá continuar a ser responsável pelo C.SIS.
(13)
Atendendo a que os objectivos do presente regulamento, ou seja, a criação de uma arquitectura provisória de migração e a migração de dados do SIS 1+ para o SIS II, não podem ser suficientemente realizados pelos Estados-Membros e podem, pois, devido à dimensão e aos efeitos da acção prevista, ser melhor realizados a nível da União, a União pode adoptar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade, consagrado no artigo 5.o do Tratado da União Europeia. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade, o presente regulamento não excede o necessário para alcançar esses objectivos.
(14)
Nos termos dos artigos 1.o e 2.o do Protocolo (n.o 22) relativo à posição da Dinamarca, anexo ao Tratado da União Europeia e ao Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, a Dinamarca não participa na adopção do presente regulamento e não fica por ele vinculada nem sujeita à sua aplicação. Uma vez que o presente regulamento se baseia no acervo de Schengen, a Dinamarca deve decidir, nos termos do artigo 4.o do referido Protocolo e no prazo de seis meses a contar da data de adopção do presente regulamento pelo Conselho, se procede à respectiva transposição para o seu direito interno.
(15)
O Reino Unido participa no presente regulamento, nos termos do n.o 1 do artigo 5.o do Protocolo (n.o 19) relativo ao acervo de Schengen integrado no âmbito da União Europeia, anexo ao Tratado da União Europeia e ao Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, e do n.o 2 do artigo 8.o da Decisão 2000/365/CE do Conselho, de 29 de Maio de 2000, sobre o pedido do Reino Unido da Grã-Bretanha e da Irlanda do Norte para participar em algumas disposições do acervo de Schengen (5).
(16)
A Irlanda participa no presente regulamento, nos termos do n.o 1 do artigo 5.o do Protocolo (n.o 19) relativo ao acervo de Schengen integrado no âmbito da União Europeia, anexo ao Tratado da União Europeia e ao Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, e do n.o 2 do artigo 6.o da Decisão 2002/192/CE do Conselho, de 28 de Fevereiro de 2002, sobre o pedido da Irlanda para participar em algumas das disposições do acervo de Schengen (6).
(17)
O presente regulamento não prejudica as disposições relativas à participação parcial do Reino Unido e da Irlanda no acervo de Schengen estabelecidas, respectivamente, na Decisão 2000/365/CE do Conselho e na Decisão 2002/192/CE do Conselho.
(18)
No que respeita à Islândia e à Noruega, o presente regulamento constitui um desenvolvimento das disposições do acervo de Schengen, na acepção do Acordo celebrado pelo Conselho da União Europeia e a República da Islândia e o Reino da Noruega relativo à associação destes Estados à execução, à aplicação e ao desenvolvimento do acervo de Schengen (7), que se inserem no domínio a que se refere o ponto G do artigo 1.o da Decisão 1999/437/CE do Conselho, de 17 de Maio de 1999, relativa a determinadas regras de aplicação do referido acordo (8).
(19)
No que respeita à Suíça, o presente regulamento constitui um desenvolvimento das disposições do acervo de Schengen, na acepção do Acordo celebrado entre a União Europeia, a Comunidade Europeia e a Confederação Suíça relativo à associação da Confederação Suíça à execução, à aplicação e ao desenvolvimento do acervo de Schengen (9), que se inserem no domínio referido no ponto G do artigo 1.o da Decisão 1999/437/CE do Conselho, em conjugação com o artigo 3.o da Decisão 2008/149/JAI do Conselho (10).
(20)
No que respeita ao Liechtenstein, o presente regulamento constitui um desenvolvimento das disposições do acervo de Schengen, na acepção do Protocolo assinado entre a União Europeia, a Comunidade Europeia, a Confederação Suíça e o Principado do Liechtenstein relativo à adesão do Principado do Liechtenstein ao Acordo entre a União Europeia, a Comunidade Europeia e a Confederação Suíça relativo à associação da Confederação Suíça à execução, à aplicação e ao desenvolvimento do acervo de Schengen, que se inserem no domínio referido no ponto G do artigo 1.o da Decisão 1999/437/CE, em conjugação com o artigo 3.o da Decisão 2008/262/JAI do Conselho (11),
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
A Decisão 2008/839/JAI é alterada do seguinte modo:
1.
É aditado ao artigo 1.o o seguinte número:
«3. O desenvolvimento do SIS II pode ser conseguido mediante implementação de um cenário técnico alternativo caracterizado pelas suas próprias especificações técnicas.»;
2.
No artigo 4.o, a frase introdutória passa a ter a seguinte redacção:
«A fim de assegurar a migração do SIS 1+ para o SIS II, devem ser disponibilizados, na medida do necessário, os seguintes componentes:»;
3.
No artigo 10.o, o n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
«3. Na medida do necessário, o conversor converte os dados em duas direcções, entre o C.SIS e o SIS II Central, e mantém a sincronização entre o C.SIS e o SIS II Central.»;
4.
No artigo 11.o, o n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:
«2. Os Estados-Membros que participam no SIS 1+ procedem à migração do N.SIS para o N.SIS II, utilizando a arquitectura provisória de migração, com a assistência da França e da Comissão.»;
5.
É inserido o seguinte artigo:
«Artigo 17.o-A
Conselho de Administração do Programa Global
1. Sem prejuízo das responsabilidades e actividades respectivas da Comissão, do Comité referido no artigo 17.o, da França e dos Estados-Membros participantes no SIS 1+, é criado um grupo de peritos técnicos, denominado “Conselho de Administração do Programa Global” (a seguir designado “Conselho de Administração”). O Conselho de Administração funcionará como órgão consultivo para a assistência ao projecto SIS II Central e assegurar a coerência entre os projectos relativos ao SIS II Central e aos SIS II nacionais. O Conselho de Administração não dispõe de qualquer poder de decisão nem de mandato para representar a Comissão ou os Estados-Membros.
2. O Conselho de Administração é composto por um máximo de dez membros, e reúne-se numa base regular. Os Estados-Membros, deliberando no âmbito do Conselho, designam um máximo de oito peritos e um número igual de suplentes. O Director-Geral da Direcção-Geral responsável da Comissão designa dois peritos e dois suplentes, no máximo, de entre os funcionários da Comissão.
Podem participar nas reuniões do Conselho de Administração outros peritos dos Estados-Membros e funcionários da Comissão que participem directamente no desenvolvimento dos projectos SIS II, a expensas da respectiva administração ou instituição.
O Conselho de Administração pode convidar outros peritos a participar nas suas reuniões conforme definido no mandato a que se refere o n.o 5, a expensas da respectiva administração, instituição ou empresa.
3. Serão sempre convidados a participar nas reuniões do Conselho de Administração peritos designados pelos Estados-Membros que assumam a Presidência ou a futura Presidência.
4. O secretariado do Conselho de Administração é assegurado pela Comissão.
5. O Conselho de Administração define o seu próprio mandato que inclui nomeadamente regras relativas:
-
à presidência alternativa entre a Comissão e a Presidência,
-
à convocação de reuniões
-
à preparação das reuniões,
-
à admissão de outros peritos,
-
ao plano de comunicação que assegure a plena informação dos Estados-Membros não participantes.
O mandato produzirá efeitos após parecer favorável do Director-Geral da Direcção-Geral responsável da Comissão e dos Estados-Membros reunidos no âmbito do Comité a que se refere o artigo 17.o
6. O Conselho de Administração deve apresentar regularmente relatórios por escrito sobre o andamento do projecto, incluindo o aconselhamento recebido e a sua justificação, ao Comité a que se refere o artigo 17.o ou, se for caso disso, às instâncias preparatórias competentes do Conselho.
7. Sem prejuízo do disposto no n.o 2 do artigo 15.o, os custos administrativos e as despesas de deslocação decorrentes das actividades do Conselho de Administração são suportados pelo orçamento geral da União, na medida em que não sejam reembolsados a partir de outras fontes. No que diz respeito às despesas de deslocação dos membros do Conselho de Administração designados pelos Estados-Membros, deliberando no âmbito do Conselho, e dos peritos convidados nos termos do n.o 3, decorrentes das actividades do Conselho de Administração, aplica-se a regulamentação relativa ao reembolso das despesas efectuadas por pessoas externas à Comissão convocadas na qualidade de peritos.»;
6.
No artigo 19.o, o último período passa a ter a seguinte redacção:
«A vigência do regulamento cessa na data a fixar pelo Conselho, deliberando em conformidade com o n.o 2 do artigo 71.o da Decisão 2007/523/JAI e, de qualquer modo, em 31 de Março de 2013 ou em 31 de Dezembro de 2013, o mais tardar, em caso de opção por um cenário técnico alternativo nos termos do n.o 3 do artigo 1.o».
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no terceiro dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros, em conformidade com o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia.
Feito no Luxemburgo, em 3 de Junho de 2010.


Input:
RÈGLEMENT (UE) No 971/2010 DE LA COMMISSION
du 28 octobre 2010
enregistrant une dénomination dans le registre des appellations d’origine protégées et des indications géographiques protégées [Vastedda della valle del Belìce (AOP)]
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 510/2006 du Conseil du 20 mars 2006 relatif à la protection des indications géographiques et des appellations d’origine des produits agricoles et des denrées alimentaires (1), et notamment son article 7, paragraphe 4, premier alinéa,
considérant ce qui suit:
(1)
Conformément à l’article 6, paragraphe 2, premier alinéa, du règlement (CE) no 510/2006, la demande d'enregistrement de la dénomination «Vastedda della valle del Belìce» déposée par l'Italie, a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne (2).
(2)
Aucune déclaration d’opposition, conformément à l’article 7 du règlement (CE) no 510/2006, n’ayant été notifiée à la Commission, cette dénomination doit donc être enregistrée,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
La dénomination figurant à l’annexe du présent règlement est enregistrée.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout Etat membre.
Fait à Bruxelles, le 28 octobre 2010.


Input:
РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 201/2011 НА КОМИСИЯТА
от 1 март 2011 година
относно образеца на декларация за съответствие на разрешен тип железопътно возило
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно оперативната съвместимост на железопътната система в Общността (1), и по-специално член 26, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Комисията следва да приеме образеца на декларация за съответствие на разрешен тип возило, както е предвидено в директивата.
(2)
Европейската железопътна агенция издаде препоръка от 30 юни 2010 г. относно образеца на декларация за съответствие на разрешен тип железопътно возило.
(3)
Приложенията към декларацията за съответствие на типа трябва да предоставят доказателства за приключване на съответните процедури за проверка в съответствие с приложимото законодателство на Съюза и обявените национални правила и да посочват директивите, техническите спецификации за оперативна съвместимост, националните правила и други разпоредби. Разрешението за тип, което се идентифицира чрез Европейския идентификационен номер, трябва да съдържа информация относно всички правни изисквания, въз основа на които в дадена държава-членка е издадено разрешение за тип.
(4)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, учреден по член 29, параграф 1 от Директива 2008/57/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Посоченият в член 26, параграф 4 от Директива 2008/57/ЕО образец на декларация за съответствие на типа е определен в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 2 юни 2011 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки, освен Кипър и Малта, тъй като на територията им не е изградена железопътна система.
Съставено в Брюксел на 1 март 2011 година.


Input:
32011R0366
L 101/12
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 366/2011
od 14. travnja 2011.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) s obzirom na Prilog XVII. (Akrilamid)
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (1), a posebno njezin članak 131.,
budući da:
(1)
Akrilamid je razvrstan kao karcinogena tvar kategorije 1.B i mutagena tvar kategorije 1.B. Njezini su rizici ocijenjeni u skladu s Uredbom Vijeća (EEZ) br. 793/93 od 23. ožujka 1993. o procjeni i kontroli rizika od postojećih tvari (2).
(2)
Iz rezultata procjene rizika na europskoj razini zaključeno je da treba ograničiti rizik koji uporaba cementne kaše na bazi akrilamida u građevinarstvu predstavlja za akvatičke kompartmente i rizik koji kod iste namjene neizravno izlaganje putem kontaminirane vode predstavlja za druge organizme. Nadalje, s obzirom na kancerogenu i mutagenu narav akrilamida kao i zbog njegove neurotoksičnosti i reproduktivne toksičnosti kao posljedice izlaganja koje proistječe iz uporabe cementne kaše na bazi akrilamida u primjenama manjeg ili većeg obima, izražena je zabrinutost za radnike i ostale ljude koji su izloženi putem okoliša.
(3)
Preporukom Komisije 2004/394/EZ od 29. travnja 2004. o rezultatima ocjene rizika i strategija za smanjivanje rizika za tvari: acetonitril, akrilamid, akrilonitril, akrilnu kiselinu, butadien, vodikov fluorid, vodikov peroksid, metakrilnu kiselinu, metil metakrilat, toluen, triklorobenzen (3), donesenom u okviru Uredbe (EEZ) br. 793/93, za uporabu akrilamida u cementnoj kaši za primjene manjeg ili većeg obima preporuča se na razini Unije razmotriti ograničavanje stavljanja na tržište i uporabe iz Direktive Vijeća 76/769/EEZ od 27. srpnja 1976. o usklađivanju zakona i ostalih propisa država članica o ograničenjima stavljanja na tržište i uporabi određenih opasnih tvari i pripravaka (4).
(4)
Granična vrijednost akrilamida od 0,1 % uvrštena je kako bi se obuhvatili ostali izvori slobodnog akrilamida u postupku cementacije, primjerice N-metilolakrilamid, kako je navedeno u Preporuci 2004/394/EZ.
(5)
Stoga je radi zaštite zdravlja ljudi i okoliša neophodno ograničiti stavljanje na tržište i uporabu akrilamida u cementnoj kaši i svim primjenama cementacije.
(6)
U skladu s odredbama prijelaznih mjera iz članka 137. stavka 1. točke (a) Uredbe REACH, neophodno je izmijeniti Prilog XVII. Uredbi (EZ) br. 1907/2006.
(7)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora uspostavljenog člankom 133. Uredbe (EZ) br. 1907/2006,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Prilog XVII. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 izmjenjuje se u skladu s Prilogom ovoj Uredbi.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana nakon objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 14. travnja 2011.


Input:
REGOLAMENTO (UE) N. 1016/2010 DELLA COMMISSIONE
del 10 novembre 2010
recante modalità di applicazione della direttiva 2009/125/CE del Parlamento europeo e del Consiglio in merito alle specifiche per la progettazione ecocompatibile delle lavastoviglie a uso domestico
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 2009/125/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 21 ottobre 2009, relativa all’istituzione di un quadro per l’elaborazione di specifiche per la progettazione ecocompatibile dei prodotti connessi all’energia (1), in particolare l’articolo 15, paragrafo 1,
sentito il forum consultivo sulla progettazione ecocompatibile dei prodotti,
considerando quanto segue:
(1)
Ai sensi della direttiva 2009/125/CE la Commissione è tenuta a fissare specifiche per la progettazione ecocompatibile dei prodotti connessi all’energia che rappresentano un significativo volume di vendite e di scambi commerciali, che hanno un significativo impatto ambientale e significative potenzialità di miglioramento, senza che tali specifiche comportino costi eccessivi.
(2)
L’articolo 16, paragrafo 2, primo trattino, della direttiva 2009/125/CE stabilisce che, secondo la procedura di cui all’articolo 19, paragrafo 3, e i criteri di cui all’articolo 15, paragrafo 2, e previa consultazione del forum consultivo sulla progettazione ecocompatibile, la Commissione introduce, se del caso, una misura di esecuzione riguardante gli apparecchi domestici, incluse le lavastoviglie a uso domestico.
(3)
La Commissione ha effettuato uno studio preparatorio per analizzare gli aspetti tecnici, ambientali ed economici delle lavastoviglie a uso domestico tradizionalmente utilizzate negli ambienti domestici. Lo studio è stato realizzato in cooperazione con le parti in causa e le parti interessate dell’Unione e dei paesi terzi e i suoi risultati sono stati resi pubblici.
(4)
Il presente regolamento dovrebbe disciplinare i prodotti destinati al lavaggio delle stoviglie per uso domestico.
(5)
L’aspetto ambientale delle lavastoviglie a uso domestico, identificato come significativo ai fini del presente regolamento, è il consumo di energia nella fase di utilizzo. Nel 2005 l’energia elettrica consumata annualmente nell’Unione dai prodotti disciplinati dal presente regolamento è stata stimata nell’ordine di 24,7 TWh, corrispondente a 13 milioni di tonnellate di CO2. In assenza dell’adozione di misure specifiche, si stima che il consumo annuo di energia sia destinato a aumentare fino a 35 TWh nel 2020. Lo studio preparatorio dimostra che è possibile ridurre in misura significativa il consumo di elettricità e acqua dei prodotti oggetto del presente regolamento.
(6)
Lo studio preparatorio indica che non sono necessarie specifiche riguardanti altri parametri di progettazione ecocompatibile di cui all’allegato I, parte 1, della direttiva 2009/125/CE, in quanto il consumo di energia elettrica delle lavastoviglie a uso domestico nella fase di utilizzo costituisce di gran lunga il più significativo aspetto ambientale.
(7)
Il consumo di elettricità dei prodotti oggetto del presente regolamento dovrebbe essere reso più efficiente applicando tecnologie non proprietarie esistenti, efficienti in termini di costi, che permettano di ridurre le spese complessive di acquisto e funzionamento di tali prodotti.
(8)
I requisiti per la progettazione ecocompatibile non dovrebbero avere un impatto negativo sulla funzionalità del prodotto dal punto di vista degli utenti finali, né conseguenze negative per la salute, la sicurezza o l’ambiente. In particolare, i benefici derivanti da una riduzione del consumo di elettricità nella fase di utilizzo dovrebbero compensare ampiamente gli eventuali impatti ambientali nella fase di produzione.
(9)
Le specifiche per la progettazione ecocompatibile dovrebbero essere introdotte gradualmente per offrire ai fabbricanti tempo sufficiente per riprogettare opportunamente i prodotti oggetto del presente regolamento. Il calendario delle fasi previste dovrebbe essere fissato in modo da evitare impatti negativi sulla funzionalità delle apparecchiature già presenti sul mercato, tenendo conto nel contempo dell’impatto sui costi per gli utenti finali e per i fabbricanti, in particolare per le piccole e medie imprese, assicurando nel contempo che gli obiettivi del regolamento vengano raggiunti nei tempi previsti.
(10)
Occorre che le misurazioni dei pertinenti parametri del prodotto siano effettuate utilizzando procedure di misurazione affidabili, accurate e riproducibili che tengono conto dei metodi di misura più avanzati generalmente riconosciuti, comprese le eventuali norme armonizzate adottate dagli organismi europei di normalizzazione di cui all’allegato I della direttiva 98/34/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 22 giugno 1998, che prevede una procedura d’informazione nel settore delle norme e delle regolamentazioni tecniche (2).
(11)
Ai sensi dell’articolo 8 della direttiva 2009/125/CE, il presente regolamento specifica le procedure di valutazione della conformità applicabili.
(12)
Per agevolare i controlli della conformità i fabbricanti dovrebbero fornire informazioni nella documentazione tecnica di cui agli allegati V e VI della direttiva 2009/125/CE, nella misura in cui tali informazioni si riferiscono ai requisiti stabiliti nel presente regolamento.
(13)
Oltre ai requisiti giuridicamente vincolanti stabiliti nel presente regolamento, devono essere definiti parametri di riferimento indicativi per le migliori tecniche disponibili, al fine di garantire la massima disponibilità e un’agevole accessibilità alle informazioni relative alle prestazioni ambientali durante il ciclo di vita dei prodotti oggetto del presente regolamento.
(14)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di cui all’articolo 19, paragrafo 1, della direttiva 2009/125/CE,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto e ambito di applicazione
Il presente regolamento fissa le specifiche per la progettazione ecocompatibile per l’immissione sul mercato di lavastoviglie a uso domestico alimentate dalla rete elettrica e di lavastoviglie a uso domestico alimentate dalla rete elettrica che possono essere alimentate anche da batterie, incluse quelle commercializzate per usi diversi da quello domestico e le lavastoviglie per uso domestico da incasso.
Articolo 2
Definizioni
Oltre alle definizioni di cui all’articolo 2 della direttiva 2009/125/CE, ai fini del presente regolamento si applicano le seguenti definizioni:
1) «lavastoviglie a uso domestico»: un apparecchio che lava, risciacqua e asciuga stoviglie, bicchieri, posate e utensili da cucina utilizzando mezzi di tipo chimico, meccanico, termico ed elettrico e che è progettato per essere utilizzato soprattutto a fini non professionali;
2) «lavastoviglie a uso domestico da incasso»: una lavastoviglie a uso domestico progettata per essere installata all’interno di un mobile, di un’apposita rientranza del muro o in ubicazioni simili, che necessita di elementi di finitura;
3) «coperto»: un set definito di stoviglie, bicchieri e posate destinato all’uso da parte di una persona;
4) «capacità nominale»:: il numero massimo di coperti, oltre agli utensili di servizio, come indicato dal fabbricante, che possono essere lavati in una lavastoviglie a uso domestico con il programma selezionato, se caricati nella lavastoviglie conformemente alle istruzioni del fabbricante;
5) «programma»: una serie di operazioni predefinite e dichiarate adatte dal fabbricante per determinati livelli di sporco o condizioni di carico, o entrambi, e che insieme formano un ciclo completo;
6) «durata del programma»: il tempo che intercorre tra l’avvio del programma e il completamento dello stesso, escluso l’avvio differito programmato dall’utente;
7) «ciclo»: un processo completo di lavaggio, risciacquo e asciugatura, quale definito dal programma selezionato;
8) «modo spento»:: una condizione in cui la lavastoviglie a uso domestico viene spenta utilizzando i comandi o gli interruttori della stessa accessibili all’utente e destinati all’uso da parte di quest’ultimo durante l’utilizzo normale dell’apparecchio, al fine di conseguire un consumo di elettricità minimo, che può essere mantenuta per una durata indefinita quando la lavastoviglie è collegata a una fonte di alimentazione e è utilizzata conformemente alle istruzioni del fabbricante. Se non sono presenti comandi o interruttori accessibili all’utente, per «modo spento» si intende la condizione in cui la lavastoviglie ritorna a un consumo di energia elettrica stabile senza che vi sia stato un intervento esterno;
9) «modo stand-by»: il modo il cui si registra il minore consumo di energia elettrica che può mantenersi per una durata illimitata dopo il completamento del programma e lo svuotamento della lavastoviglie senza ulteriori interventi dell’utente;
10) «lavastoviglie equivalente»: un modello di lavastoviglie a uso domestico commercializzato con la stessa capacità nominale, le stesse caratteristiche tecniche e di efficienza, di consumo di acqua e di energia e le stesse emissioni di rumore aereo di un altro modello di lavastoviglie a uso domestico commercializzato con un numero di codice commerciale differente dallo stesso fabbricante.
Articolo 3
Specifiche per la progettazione ecocompatibile
Le specifiche generiche per la progettazione ecocompatibile delle lavastoviglie a uso domestico sono definite al punto 1 dell’allegato I.
Le specifiche particolari per la progettazione ecocompatibile delle lavastoviglie a uso domestico sono definite al punto 2 dell’allegato I.
Articolo 4
Valutazione di conformità
1. Le procedure applicabili per la valutazione di conformità di cui all’articolo 8 della direttiva 2009/125/CE sono il sistema per il controllo interno della progettazione di cui all’allegato IV di tale direttiva o il sistema di gestione di cui all’allegato V della stessa direttiva.
2. Ai fini della valutazione di conformità di cui all’articolo 8 della direttiva 2009/125/CE, il fascicolo tecnico comprende i risultati del calcolo di cui all’allegato II del presente regolamento.
Quando le informazioni incluse nel fascicolo tecnico di un determinato modello di lavastoviglie a uso domestico sono state ottenute tramite calcoli basati sulla progettazione o estrapolati da altre lavastoviglie a uso domestico equivalenti, o in entrambi i modi, la documentazione tecnica comprende i dettagli relativi a tali calcoli o estrapolazioni, o entrambi, e alle prove svolte dal fabbricante per verificare l’accuratezza dei calcoli. In questi casi, il fascicolo tecnico include anche un elenco di tutti i modelli di lavastoviglie a uso domestico equivalenti per i quali le informazioni incluse nella documentazione tecnica sono state ottenute sulle stesse basi.
Articolo 5
Procedura di verifica a fini di sorveglianza del mercato
Quando effettuano le verifiche ai fini della sorveglianza del mercato di cui all’articolo 3, paragrafo 2, della direttiva 2009/125/CE, per la verifica della conformità ai requisiti di cui all’allegato I del presente regolamento, gli Stati membri applicano la procedura di verifica di cui all’allegato III del presente regolamento.
Articolo 6
Parametri di riferimento
I parametri indicativi di riferimento per le lavastoviglie a uso domestico più efficienti disponibili sul mercato al momento dell’entrata in vigore del presente regolamento sono stabiliti all’allegato IV.
Articolo 7
Riesame
La Commissione procede al riesame del presente regolamento alla luce del progresso tecnologico entro quattro anni dalla sua entrata in vigore e presenta i relativi risultati al forum consultivo sulla progettazione ecocompatibile. Il riesame valuta in particolare le tolleranze ai fini della verifica di cui all’allegato III, le possibilità di fissare requisiti in relazione al consumo di acqua delle lavastoviglie a uso domestico e le potenzialità in materia di raccordo dell’acqua calda.
Articolo 8
Entrata in vigore e applicazione
1. Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
2. Esso si applica a decorrere dal 1o dicembre 2011.
Tuttavia le specifiche di progettazione ecocompatibile elencate di seguito si applicano secondo il seguente calendario:
a)
le specifiche generiche per la progettazione ecocompatibile di cui all’allegato I, punto 1, paragrafo 1, si applicano a decorrere dal 1o dicembre 2012;
b)
le specifiche generiche per la progettazione ecocompatibile di cui all’allegato I, punto 1, paragrafo 2, si applicano a decorrere dal 1o giugno 2012;
c)
le specifiche particolari per la progettazione ecocompatibile di cui all’allegato I, punto 2, paragrafo 2, si applicano a decorrere dal 1o dicembre 2013;
d)
le specifiche particolari per la progettazione ecocompatibile di cui all’allegato I, punto 2, paragrafo 3, si applicano a decorrere dal 1o dicembre 2016.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 10 novembre 2010.