Input:
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1214/2011
ze dne 16. listopadu 2011
o profesionální přeshraniční silniční přepravě eurohotovosti členskými státy eurozóny
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Zavedením eura se značně zvýšila potřeba přeshraniční silniční přepravy hotovosti. V eurozóně by banky, velký maloobchodní sektor a ostatní subjekty zpracovávající hotovost měly být schopny uzavřít smlouvu se společností pro přepravu hotovosti (cash-in-transit - CIT), která nabízí nejlepší cenu nebo službu, a využívat hotovostní služby nejbližší pobočky národní centrální banky nebo střediska pro zpracování hotovosti CIT, i když se nachází v jiném členském státě. Navíc velký počet členských států, jejichž měnou je euro (dále jen „zúčastněné členské státy“), si zařídil nebo si může chtít zařídit výrobu eurobankovek a euromincí v zahraničí. Ze samotného principu jednotné měny vyplývá svoboda pohybu hotovosti mezi zúčastněnými členskými státy.
(2)
V důsledku značných rozdílů mezi vnitrostátními právními úpravami členských států je obecně velmi obtížné provádět profesionální přeshraniční silniční přepravu eurohotovosti mezi zúčastněnými členskými státy. Tato situace je v rozporu se zásadou volného oběhu eura a na úkor zásady volného pohybu služeb, která je jednou ze základních zásad Evropské unie.
(3)
Toto nařízení je reakcí na možné předložení harmonizačních nástrojů pro přepravu hotovosti vyjádřené v čl. 38 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (3).
(4)
Za účelem zlepšení bezpečnosti CIT pro zapojené bezpečnostní pracovníky CIT i pro veřejnost by mělo být podporováno používání inteligentního systému neutralizace bankovek (IBNS) a poté, co Komise provede důkladnou analýzu možných dopadů, by mělo být možno jej rozvíjet způsobem, který zahrne harmonizaci inteligentního systému neutralizace bankovek mezi zúčastněnými členskými státy, aniž by tím byla dotčena pravidla týkající se platných přepravních podmínek stanovená tímto nařízením.
(5)
S ohledem na zvláštní nebezpečí pro zdraví a život bezpečnostních pracovníků CIT i široké veřejnosti, která jsou s přepravou hotovosti spojena, je vhodné, aby přeshraniční přeprava eurohotovosti podléhala zvláštní přeshraniční licenci CIT. Tato licence by měla doplňovat vnitrostátní licenci CIT, která je vyžadována ve většině zúčastněných členských států a jejíž formu toto nařízení neharmonizuje. Navíc je vhodné, aby společnosti CIT usazené v těch zúčastněných členských státech, které nezavedly zvláštní postup pro schvalování společností CIT nad rámec svých všeobecných pravidel pro bezpečnost nebo přepravu, doložily, že prováděly pravidelnou přepravu hotovosti v členském státě usazení po dobu nejméně 24 měsíců bez porušení vnitrostátních právních předpisů, než jim bude moci být tímto členským státem udělena přeshraniční licence CIT. Takový přístup by zvýšil vzájemnou důvěru mezi členskými státy.
(6)
S cílem zabránit duplicitě povinností a vytváření zbytečných zatěžujících postupů je dále vhodné stanovit, aby se po držiteli přeshraniční licence CIT nepožadovalo, aby byl rovněž držitelem licence Společenství pro mezinárodní silniční nákladní přepravu, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na trh mezinárodní silniční nákladní dopravy (4).
(7)
Profesionální přeshraniční silniční přeprava eurohotovosti mezi zúčastněnými členskými státy by měla být plně v souladu s tímto nařízením nebo s právními předpisy členského státu původu, hostitelského členského státu a popřípadě členského státu tranzitu.
(8)
Toto nařízení má umožnit profesionální přeshraniční silniční přepravu eurohotovosti mezi zúčastněnými členskými státy za podmínek, které zaručí bezpečnost transakcí, bezpečnost zapojených bezpečnostních pracovníků CIT a veřejnosti a volný pohyb měny. V souladu s běžnými tržními postupy je rovněž vhodné povolit, aby ve stejném vozidle CIT byla v omezené hodnotě přítomna hotovost i v jiné měně než v euru.
(9)
S ohledem na zvláštní požadavky kladené na přeshraniční pracovníky odvětví CIT je vhodné, aby prošli zvláštní odbornou přípravou v přeshraničním modulu popsaném v příloze VI. S cílem předejít zbytečné duplicitě by přeshraniční modul odborné přípravy neměl obsahovat prvky, které jsou již součástí povinné odborné přípravy vyžadované k výkonu činnosti v oblasti CIT v tuzemsku.
(10)
Vzhledem ke zvláštním podmínkám v odvětví CIT je obtížné organizovat bezpečné vícedenní dodávky eurohotovosti. Proto je vhodné, aby se vozidlo CIT, které provádí profesionální přeshraniční silniční přepravu eurohotovosti, vrátilo do svého členského státu původu tentýž den, kdy jej opustilo.
(11)
Komise by měla předložit návrh na změnu definice „denní doby“ nebo minimální požadované délky úvodní cílené odborné přípravy stanovené tímto nařízením, pokud se sociální partneři na úrovni Unie dohodnou, že je vhodnější jiná definice.
(12)
Podle nařízení (ES) č. 1072/2009 je počet operací, které lze v návaznosti na mezinárodní přepravu věcí z jiného členského státu do hostitelského členského státu provést, omezen na tři kabotážní přepravy za sedm dní. Vzhledem ke zvláštní charakteristice odvětví CIT je však běžné, že vozidlo CIT může za den provést mnohem větší počet dodávek/vyzvednutí eurohotovosti. Proto je vhodné odchýlit se od nařízení (ES) č. 1072/2009 a nestanovit omezení podle počtu dodávek/vyzvednutí eurohotovosti, který může vozidlo CIT v členském státu za jeden den uskutečnit.
(13)
Vnitrostátní pravidla, jež upravují chování bezpečnostních pracovníků CIT mimo vozidlo CIT a zabezpečení míst dodávek/vyzvednutí eurohotovosti, by se neměla vztahovat na případné používání systémů neutralizace bankovek v kombinaci s přepravou bankovek v plně opancéřovaném vozidle CIT, které není vybaveno IBNS.
(14)
Ustanovení čl. 1 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (5) se vztahuje na vyslání, kdy podnik poskytuje nadnárodní služby na vlastní účet a pod svým vedením na základě smlouvy uzavřené mezi podnikem a stranou, pro kterou jsou služby určeny.
(15)
Vzhledem ke zvláštní povaze přepravních služeb CIT je zapotřebí stanovit obdobné použití směrnice 96/71/ES na všechny služby přeshraniční přepravy hotovosti, aby se zajistila právní jistota pro hospodářské subjekty a praktická použitelnost směrnice v tomto odvětví.
(16)
Vzhledem ke specifičnosti dotčených přepravních činností a příležitostnému charakteru některých těchto činností by mělo být obdobné používání pravidel minimální ochrany stanovených směrnicí 96/71/ES omezeno na minimální mzdu, včetně sazeb za přesčasy, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 1 písm. c) uvedené směrnice, a uvedená mzda by měla být zaručena na celý pracovní den, aby hospodářským subjektům nevznikala zbytečná administrativní zátěž. V souladu se směrnicí 96/71/ES a v mezích judikatury Soudního dvora Evropské unie je pojem minimální mzdy definován vnitrostátními právními předpisy nebo praxí členského státu, do nějž je pracovník vyslán. Vykonává-li pracovník odvětví CIT na základě smluv, právních nebo správních předpisů či praktických ustanovení přeshraniční přepravu více než 100 pracovních dnů v kalendářním roce v jiném členském státě, je vhodné, aby se na takovéhoto pracovníka obdobným způsobem vztahovala pravidla minimální ochrany stanovená směrnicí 96/71/ES.
(17)
Použitím pravidel minimální ochrany v hostitelském členském státě by nemělo být dotčeno použití pracovních podmínek, pokud jsou pro pracovníka příznivější podle zákona, kolektivní smlouvy nebo pracovní smlouvy pracovníka v jeho členském státu původu.
(18)
Za účelem stanovení příslušných pravidel minimální ochrany je vhodné, aby se obdobným způsobem použila ustanovení o spolupráci v oblasti informací podle článku 4 směrnice 96/71/ES. V tomto ohledu by členské státy měly mít možnost využít administrativní spolupráce a výměny informací stanovených směrnicí 96/71/ES.
(19)
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 ze dne 26. října 2005 o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící (6).
(20)
Za účelem zohlednění technického pokroku a možných nových evropských norem by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změny technických pravidel pro normy týkající se IBNS, pancéřování vozidel CIT, neprůstřelných vest a zbraňových bezpečnostních schránek. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni a se sociálními partnery. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(21)
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jeho cíle, totiž usnadnění profesionální přeshraniční silniční přepravy eurohotovosti mezi členskými státy eurozóny,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL 1
SPOLEČNÁ PRAVIDLA, KTERÝMI SE ŘÍDÍ VEŠKERÁ PŘESHRANIČNÍ SILNIČNÍ PŘEPRAVA EUROHOTOVOSTI
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„zúčastněnými členskými státy“ členské státy, jejichž měnou je euro;
b)
„přeshraniční silniční přepravou eurohotovosti“ profesionální silniční přeprava eurobankovek nebo euromincí prováděná za odměnu jménem třetích stran nebo v rámci společnosti pro přepravu hotovosti (cash-in-transit, dále jen „CIT“) vozidlem CIT ze zúčastněného členského státu za účelem dodávky eurobankovek nebo euromincí do jednoho nebo více míst nebo vyzvednutí eurobankovek nebo euromincí z jednoho nebo více míst na území jednoho nebo více zúčastněných členských států, a v členském státě původu, aniž je dotčena přeprava nejvýše 20 % hotovosti v jiné měně než euru ve vztahu k celkové hodnotě hotovosti přepravované v témže vozidle CIT, je-li většina dodávek/vyzvednutí eurohotovosti uskutečňovaných vozidlem CIT během téhož dne prováděna na území hostitelského členského státu, nebo je-li v případě přepravy z bodu do bodu přeprava prováděna mezi dvěma různými zúčastněnými členskými státy;
c)
„přeshraniční licencí CIT“ licence udělená vydávajícím orgánem členského státu původu, jež opravňuje držitele k výkonu přeshraniční silniční přepravy eurohotovosti mezi zúčastněnými členskými státy v souladu s podmínkami stanovenými tímto nařízením;
d)
„vydávajícím orgánem“ orgán v členském státě původu pověřený vydáváním přeshraničních licencí CIT;
e)
„členským státem původu“ zúčastněný členský stát, na jehož území je společnost CIT usazena. Společnost CIT se považuje za usazenou, pokud skutečně vykonává výdělečnou činnost ve smyslu článku 49 Smlouvy o fungování EU po neurčitou dobu a prostřednictvím stálé infrastruktury, z níž je činnost poskytování služby skutečně vykonávána;
f)
„hostitelským členským státem“ jeden nebo několik zúčastněných členských států, ve kterých společnost CIT poskytuje službu dodávání/vyzvedávání eurohotovosti mimo svůj členský stát původu;
g)
„členským státem tranzitu“ jeden nebo několik zúčastněných členských států, mimo členský stát původu, kterými musí vozidlo CIT projet, aby dosáhlo hostitelského členského státu nebo se vrátilo do členského státu původu;
h)
„denní dobou“ v souvislosti s přepravou přeprava prováděná v době od 6:00 do 22:00 hod.;
i)
„bezpečnostními pracovníky CIT“ zaměstnanci pověření řízením vozidla CIT, v němž se přepravuje eurohotovost, nebo ochranou jeho nákladu;
j)
„vozidlem CIT“ vozidlo používané k profesionální silniční přepravě eurohotovosti;
k)
„vozidlem běžného vzhledu“ vozidlo CIT, jež má obvyklý vzhled a nevykazuje žádné zvláštní znaky svědčící o skutečnosti, že náleží společnosti CIT nebo že se používá za účelem přepravy eurohotovosti;
l)
„přepravou z bodu do bodu“ přeprava z jednoho zabezpečeného místa na jiné bez jakýchkoli mezizastávek;
m)
„zabezpečenou oblastí“ místo vyzvedávání/dodávek eurohotovosti umístěné v budově a zabezpečené proti neoprávněnému přístupu z hlediska vybavení (systémy proti neoprávněnému vniknutí) i z hlediska pravidel pro přístup osob;
n)
„zabezpečeným místem“ místo v zabezpečené oblasti, které je přístupné vozidlům CIT a na kterém lze vozidla CIT bezpečně nakládat a vykládat;
o)
„neutralizací“ bankovky poškození či znehodnocení bankovky barvou nebo jiným prostředkem, jak stanoví příloha II;
p)
„inteligentním systémem neutralizace bankovek“ nebo „IBNS“ systém, který splňuje tyto podmínky:
i)
schránka na bankovky nepřetržitě chrání bankovky systémem pro neutralizaci eurohotovosti při přepravě z jedné zabezpečené oblasti do místa dodání eurohotovosti nebo z místa vyzvednutí eurohotovosti do zabezpečené oblasti;
ii)
bezpečnostní pracovníci CIT nemají možnost otevřít schránku mimo předem naprogramovaný čas nebo místo nebo změnit předem naprogramovaný čas nebo místo, kdy/kde lze schránku otevřít, jakmile byla operace přepravy eurohotovosti zahájena;
iii)
schránka je vybavena mechanismem pro trvalou neutralizaci bankovek, dojde-li k neoprávněnému pokusu o otevření schránky; a
iv)
jsou dodrženy požadavky stanovené v příloze II;
q)
„systémem IBNS „end-to-end““ systém IBNS, který je vybaven k použití v režimu „end-to-end“, tedy v němž bankovky zůstávají pro pracovníky odvětví CIT neustále nepřístupné a jsou pod nepřetržitou ochranou systému IBNS z jedné zabezpečené oblasti do jiné nebo v případě kazet do bankomatů či jiných typů peněžních automatů ze zabezpečené oblasti do útrob bankomatu či jiného typu peněžního automatu;
r)
„A1“ a „B1“ v souvislosti s jazykovými znalostmi úrovně stanovené Radou Evropy ve společném evropském referenčním rámci pro jazyky, blíže vymezené v příloze VII;
s)
„úředními jazyky EU“ jazyky vymezené v článku 1 nařízení č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (7).
Článek 2
Vyloučení z oblasti působnosti
1. Z oblasti působnosti tohoto nařízení je vyloučena přeprava eurobankovek a euromincí, která:
a)
probíhá mezi národními centrálními bankami a na jejich účet nebo mezi tiskárnami bankovek nebo mincovnami zúčastněných členských států a příslušnými národními centrálními bankami a
b)
probíhá za vojenského nebo policejního doprovodu.
2. Z oblasti působnosti tohoto nařízení je vyloučena přeprava výlučně euromincí, která:
a)
probíhá mezi národními centrálními bankami a na jejich účet nebo mezi mincovnami zúčastněných členských států a příslušnými národními centrálními bankami a
b)
probíhá za vojenského nebo policejního doprovodu nebo za doprovodu soukromých bezpečnostních pracovníků v samostatných vozidlech.
Článek 3
Místo odjezdu, maximální trvání a počet dodávek/vyzvednutí hotovosti
1. Přeshraniční přeprava eurohotovosti poskytovaná v souladu s tímto nařízením se provádí během denní doby.
2. Vozidlo CIT, které provádí přeshraniční přepravu eurohotovosti, zahájí svou cestu ve svém členském státě původu a tentýž den se do něj vrací.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 se přeprava z bodu do bodu může provést v rozmezí 24 hodin, pokud je noční přeprava eurohotovosti povolena podle vnitrostátních pravidel členského státu původu, členských států tranzitu a hostitelského členského státu.
4. Odchylně od nařízení (ES) č. 1072/2009 není omezen počet dodávek/vyzvednutí eurohotovosti, které může vozidlo CIT provést v hostitelském členském státě během téhož dne.
Článek 4
Přeshraniční licence CIT
1. Společnost, která má zájem provádět přeshraniční silniční přepravu eurohotovosti, požádá o přeshraniční licenci CIT vydávanou vydávajícím orgánem jejího členského státu původu.
2. Vnitrostátní vydávající orgán udělí přeshraniční licenci CIT na dobu pěti let, splňuje-li žadatel tyto podmínky:
a)
je schválen k provádění přepravy CIT ve svém členském státě původu, nebo pokud členský stát nezavedl zvláštní postup schvalování pro společnosti CIT nad rámec všeobecných pravidel pro bezpečnost nebo přepravu, je schopen doložit, že prováděl pravidelnou profesionální přepravu hotovosti ve svém členském státě původu po dobu nejméně 24 měsíců před podáním žádosti, aniž porušil právní předpisy tohoto členského státu, které se vztahují na takové činnosti;
b)
členové jeho řídicích a správních orgánů nemají relevantní záznam v trestním rejstříku, mají dobrou pověst a jsou bezúhonní, např. podle příslušných policejních záznamů;
c)
má platné pojištění občanskoprávní odpovědnosti, které pokrývá alespoň škody způsobené na životě a majetku třetích stran, bez ohledu na to, zda je v jejím rámci pojištěna převážená hotovost;
d)
žadatel, jeho bezpečnostní pracovníci CIT podílející se na přeshraniční přepravě eurohotovosti a vozidla a bezpečnostní postupy za tím účelem používané splňují požadavky tohoto nařízení, nebo je-li to v tomto nařízení výslovně uvedeno, požadavky vnitrostátních právních předpisů, které se konkrétně týkají přepravy hotovosti.
3. Přeshraniční licence CIT se vydává v souladu se vzorem a základními fyzickými vlastnostmi vymezenými v příloze I. Bezpečnostní pracovníci CIT ve vozidlech CIT účastnících se profesionální přeshraniční silniční přepravy eurohotovosti jsou vždy schopni předložit kontrolním orgánům originál nebo ověřenou kopii platné přeshraniční licence CIT.
4. Přeshraniční licence CIT umožňuje společnosti provádět přeshraniční přepravu eurohotovosti za podmínek tohoto nařízení. Odchylně od nařízení (ES) č. 1072/2009 se po držiteli takové licence nepožaduje, aby byl držitelem licence Společenství pro mezinárodní silniční nákladní přepravu.
Článek 5
Bezpečnostní pracovníci CIT
1. Všichni bezpečnostní pracovníci CIT musí splňovat tyto požadavky:
a)
nemají relevantní záznam v trestním rejstříku, mají dobrou pověst a jsou bezúhonní, např. podle příslušných policejních záznamů;
b)
mají lékařské potvrzení osvědčující, že jsou fyzicky a duševně způsobilí k výkonu daného úkolu;
c)
úspěšně absolvovali nejméně 200 hodin úvodní cílené odborné přípravy, mimo odbornou přípravu v oblasti používání střelných zbraní.
Minimální požadavky na úvodní cílenou odbornou přípravu uvedenou v písmenu c) stanoví příloha VI. Bezpečnostní pracovníci CIT absolvují alespoň jednou za tři roky následná školení v oblastech uvedených v bodě 3 přílohy VI.
2. Nejméně jeden bezpečnostní pracovník CIT ve vozidle CIT má jazykové znalosti nejméně na úrovni A1 jazyků používaných místními orgány a obyvatelstvem v příslušných oblastech členského státu tranzitu a hostitelského členského státu. Vozidlo je navíc prostřednictvím operačního střediska společnosti v nepřetržitém rádiovém spojení s osobou, která má jazykové znalosti nejméně na úrovni B1 jazyků používaných místními orgány a obyvatelstvem v příslušných oblastech členského státu tranzitu a hostitelského členského státu, aby byla neustále zajištěna možnost účinné komunikace s vnitrostátními orgány.
Článek 6
Nošení zbraní
1. Bezpečnostní pracovníci CIT dodržují právní předpisy členského státu původu, členského státu tranzitu a hostitelského členského státu týkající se nošení střelných zbraní a maximální povolené ráže.
2. Při vstupu na území členského státu, jehož právní předpisy nedovolují, aby bezpečnostní pracovníci CIT byli ozbrojeni, jsou všechny zbraně v držení bezpečnostních pracovníků CIT umístěny do zbraňové bezpečnostní schránky ve vozidle, která vyhovuje evropské normě EN 1143-1. Zbraně zůstanou pro bezpečnostní pracovníky CIT nedostupné po celou dobu tranzitu přes území dotyčného členského státu. Ze zbraňové bezpečnostní schránky je lze vyjmout při vstupu na území členského státu, jehož právní předpisy dovolují, aby bezpečnostní pracovníci CIT byli ozbrojeni, a musejí být z bezpečnostní schránky vyjmuty při vstupu na území členského státu, jehož právní předpisy vyžadují, aby bezpečnostní pracovníci CIT byli ozbrojeni. K otevření bezpečnostní schránky na zbraně je nutný zásah operačního střediska vozidla CIT na dálku a otevření je podmíněno ověřením přesné zeměpisné polohy vozidla operačním střediskem.
Požadavky uvedené v prvním pododstavci platí i tehdy, jestliže podle právních předpisů členského státu tranzitu nebo hostitelského členského státu není povolen typ nebo ráže zbraně.
3. Při vstupu vozidla CIT, jehož členský stát původu nedovoluje, aby bezpečnostní pracovníci CIT byli ozbrojeni, na území členského státu, podle jehož právních předpisů jsou bezpečnostní pracovníci CIT povinni být ozbrojeni, zajistí společnost CIT, aby bezpečnostním pracovníkům CIT ve vozidle byly poskytnuty požadované zbraně a aby splňovali minimální požadavky hostitelského členského státu na odbornou přípravu.
4. Bezpečnostní pracovníci CIT, kteří jsou ozbrojeni nebo cestují vozidlem CIT, v němž se nacházejí zbraně, musí mít profesionální zbrojní pas nebo povolení vydané vnitrostátními orgány členského státu tranzitu nebo hostitelského členského státu, pokud tyto členské státy dovolují, aby bezpečnostní pracovníci CIT byli ozbrojeni, a splnit veškeré vnitrostátní požadavky, které se k profesionálnímu zbrojnímu pasu nebo povolení vztahují. Za tímto účelem mohou členské státy uznat profesionální zbrojní pas nebo povolení jiného členského státu.
5. Členské státy zřídí jeden centrální národní kontaktní bod, ke kterému mohou společnosti CIT se sídlem v jiných členských státech podávat žádosti o profesionální zbrojní pas nebo povolení pro své bezpečnostní pracovníky CIT. Federativní členské státy mohou kontaktní místa zřídit na státní úrovni. Členské státy informují žadatele o výsledku žádosti do tří měsíců od podání úplné žádosti.
6. Aby pro bezpečnostní pracovníky CIT, kteří jsou zaměstnáni společností usazenou v jiném členském státě, bylo snazší splnit vnitrostátní požadavky na získání profesionálního zbrojního pasu nebo povolení, stanoví členské státy validaci rovnocenné profesionální odborné přípravy v oblasti používání zbraní absolvované v členském státě, kde je usazen zaměstnavatel žadatele. Není-li to možné, členské státy zajistí, aby byla potřebná profesionální odborná příprava v oblasti používání zbraní poskytnuta na jejich vlastním území v úředním jazyce EU, který je úředním jazykem členského státu, kde je usazen zaměstnavatel žadatele.
Článek 7
Vybavení vozidla CIT
1. Všechna vozidla CIT jsou vybavena globálním navigačním systémem. Operační středisko společnosti CIT je schopno nepřetržitě a přesně určovat polohu svých vozidel.
2. Vozidla CIT jsou vybavena vhodnými komunikačními nástroji, které jim umožňují kdykoli navázat spojení s operačním střediskem společnosti, jež vozidla řídí, a s příslušnými vnitrostátními orgány. Ve vozidle jsou čísla tísňového volání na policejní orgány členského státu tranzitu a hostitelského členského státu.
3. Vozidla CIT jsou vybavena způsobem, který umožňuje registrovat čas a místo všech dodávek/vyzvednutí eurohotovosti, aby bylo možné kdykoli zkontrolovat podíl dodávek/vyzvednutí eurohotovosti uvedený v čl. 1 písm. b).
4. Jsou-li vozidla CIT vybavena IBNS, musí být použitý systém IBNS v souladu s přílohou II a homologován v zúčastněném členském státě. V reakci na případnou žádost o ověření provedenou orgány členského státu původu, hostitelského členského státu nebo členského státu tranzitu podniky, které provádějí přeshraniční přepravu eurohotovosti ve vozidlech CIT používajících IBNS, písemně doloží schválení používaného modelu systému IBNS do 48 hodin.
Článek 8
Úloha vnitrostátních policejních složek
Tímto nařízením není dotčeno používání vnitrostátních pravidel, která vyžadují, aby:
a)
před přepravou hotovosti byla informována policie;
b)
vozidla CIT byla vybavena zařízením, které policii umožní sledovat je na dálku;
c)
přeprava vysoké hodnoty z bodu do bodu probíhala za doprovodu policie.
Článek 9
Pravidla, která zajistí zabezpečení míst dodávek/vyzvednutí hotovosti v hostitelském členském státě
Tímto nařízením není dotčeno používání vnitrostátních pravidel, jež upravují chování bezpečnostních pracovníků CIT mimo vozidlo CIT a zabezpečení míst, kde je v dotčeném členském státě dodávána/vyzvedávána hotovost.
Článek 10
Stažení neutralizovaných bankovek z oběhu
Společnosti CIT, které působí podle tohoto nařízení, stáhnou z oběhu všechny neutralizované bankovky, s nimiž se při provádění svých činností setkají. Tyto bankovky předají příslušné pobočce národní centrální banky svého členského státu původu a předloží písemné prohlášení o příčinách a charakteru neutralizace. Jsou-li tyto bankovky vyzvednuty v hostitelském členském státě, informuje jeho národní centrální banku hostitelského členského státu národní centrální banka členského státu původu.
Článek 11
Vzájemné informování
1. Členské státy předají Komisi pravidla uvedená v článcích 8 a 9 a informace, podle nichž homologovaly IBNS, a neprodleně Komisi informují o případných změnách, které se těchto pravidel a homologací týkají. Komise zajistí zveřejnění uvedených pravidel a seznamu homologovaných systémů IBNS vhodnými prostředky ve všech úředních jazycích EU, které jsou úředními jazyky příslušných zúčastněných členských států, s cílem rychle informovat všechny subjekty podílející se na přeshraniční činnosti CIT.
2. Členské státy vedou evidenci všech společností, jimž vydaly přeshraniční licenci CIT, a informují Komisi o jejím obsahu. Evidenci aktualizují, a to též s ohledem na každé rozhodnutí o pozastavení nebo odejmutí licence podle článku 22, a neprodleně o takových aktualizacích informují Komisi. Pro usnadnění sdílení informací zřídí Komise centrální zabezpečenou databázi údajů o vydaných, pozastavených a odejmutých licencích, která je přístupná příslušným orgánům zúčastněných členských států.
3. Při provádění čl. 5 odst. 1 písm. a) členský stát původu náležitě zohlední informace o trestním rejstříku, pověsti a bezúhonnosti pracovníků odvětví CIT, které mu sdělí hostitelský členský stát.
4. Členské státy informují Komisi o svých zvláštních požadavcích na bezpečnostní pracovníky CIT pro účely úvodní odborné přípravy za daným účelem uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. c). Komise zajistí zveřejnění uvedených informací vhodnými prostředky ve všech úředních jazycích EU, které jsou úředními jazyky příslušných zúčastněných členských států, s cílem informovat všechny subjekty podílející se na přeshraniční činnosti CIT.
5. Členské státy sdělí Komisi adresy a jiné kontaktní údaje národních kontaktních bodů uvedených v čl. 6 odst. 5, jakož i příslušné vnitrostátní právní předpisy. Komise zajistí zveřejnění uvedených informací vhodnými prostředky s cílem informovat všechny subjekty podílející se na přeshraniční činnosti CIT.
6. Pokud členský stát odejme profesionální zbrojní pas či povolení, které vydal bezpečnostnímu pracovníkovi CIT společnosti usazené v jiném členském státě, informuje o tom vydávající orgán členského státu původu.
7. Členské státy sdělí Komisi adresy a jiné kontaktní údaje příslušných orgánů uvedených v čl. 12 odst. 2. Komise zajistí zveřejnění uvedených informací vhodnými prostředky s cílem informovat všechny dotčené subjekty podílející se na přeshraniční činnosti CIT.
Článek 12
Informace před zahájením přeshraniční přepravy
1. Společnost, která je držitelem přeshraniční licence CIT nebo která o tuto licenci podala žádost, oznámí vydávajícímu orgánu nejméně dva měsíce před zahájením své přeshraniční činnosti členský stát, v němž bude vykonávat přepravu CIT. Členský stát původu následně neprodleně informuje dotyčný členský stát, že bude zahájena přeshraniční činnost.
2. Společnost, která hodlá provádět přeshraniční přepravu hotovosti, sdělí příslušnému orgánu či orgánům určeným hostitelským členským státem v dostatečném předstihu informace o typu či typech přepravy, které bude používat, jména osob, jež mohou tuto přepravu provádět, a typ zbraní, jimiž budou případně vyzbrojeni.
ODDÍL 2
ZVLÁŠTNÍ PRAVIDLA PRO KAŽDÝ ZPŮSOB PŘEPRAVY
Článek 13
Platné přepravní podmínky
1. Pokud jde o přeshraniční silniční přepravu eurobankovek na jeho území, každý členský stát povolí:
a)
alespoň jednu z možností uvedených v článcích 14, 15, 16, 17 nebo 18 a
b)
ty možnosti uvedené v článcích 14, 15, 16, 17 a 18, které jsou srovnatelné s podmínkami přepravy povolenými pro domácí přepravu CIT.
Článek 17 platí pro všechny členské státy, pokud jde o přepravu z bodu do bodu.
2. Pokud jde o přeshraniční silniční přepravu euromincí na jeho území, každý členský stát povolí:
a)
alespoň jednu z možností uvedených v článcích 19 nebo 20 a
b)
ty možnosti uvedené v článcích 19 a 20, které jsou srovnatelné s přepravními podmínkami povolenými pro domácí přepravu CIT.
3. Pro přepravu, která zahrnuje eurobankovky i euromince, platí stejné přepravní podmínky jako pro přeshraniční přepravu eurobankovek.
4. Co se týče používání článků 14, 15, 16 a 18 může členský stát rozhodnout, že na jeho území může být k obsluze venkovních bankomatů nebo jiných typů venkovních peněžních automatů používán pouze systém IBNS „end-to-end“ za předpokladu, že se tatáž pravidla vztahují na domácí přepravu CIT.
5. Zúčastněné členské státy informují Komisi o přepravních podmínkách platných v souladu s tímto článkem. Komise zveřejní odpovídající informační oznámení v Úředním věstníku Evropské unie. Příslušné přepravní podmínky nabývají účinku jeden měsíc po zveřejnění tohoto informačního oznámení. Zúčastněné členské státy použijí stejný postup v případě, že začnou používat nové přepravní podmínky v souladu s tímto článkem.
6. Jestliže hostitelský členský stát nebo členský stát tranzitu zjistí, že IBNS vykazuje vážné nedostatky, pokud jde o běžně požadované technické parametry, tedy že k hotovosti lze získat přístup bez spuštění neutralizačního mechanismu nebo že systém IBNS byl po homologaci upraven takovým způsobem, že již nesplňuje homologační kritéria, informuje o tom Komisi a členský stát, který udělil homologaci, a může požadovat provedení nových zkoušek uvedeného systému IBNS. Před získáním výsledků těchto nových zkoušek může členský stát dočasně zakázat používání uvedeného systému IBNS na svém území. Bezodkladně o tom informuje Komisi a ostatní zúčastněné členské státy.
Článek 14
Přeprava bankovek v neopancéřovaném vozidle CIT běžného vzhledu vybaveném IBNS
Společnost, která je držitelem přeshraniční licence CIT, může vykonávat přeshraniční silniční přepravu eurobankovek v neopancéřovaném vozidle CIT vybaveném IBNS, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
jedná se o vozidlo běžného vzhledu;
b)
v každém vozidle jsou alespoň dva bezpečnostní pracovníci CIT;
c)
žádný z bezpečnostních pracovníků CIT na sobě nemá uniformu.
Článek 15
Přeprava bankovek v neopancéřovaném vozidle CIT s jasným označením svědčícím o tom, že je vybaveno IBNS
Společnost, která je držitelem přeshraniční licence CIT, může vykonávat přeshraniční silniční přepravu eurobankovek v neopancéřovaném vozidle CIT vybaveném IBNS, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
vozidlo a schránky na bankovky nesou velice jasné označení svědčící o tom, že jsou vybaveny IBNS, a tato označení odpovídají piktogramům vyobrazeným v příloze III;
b)
v každém vozidle jsou alespoň dva bezpečnostní pracovníci CIT.
Článek 16
Přeprava bankovek ve vozidle CIT s opancéřovanou kabinou, které je vybaveno IBNS
Společnost, která je držitelem přeshraniční licence CIT, může vykonávat přeshraniční silniční přepravu eurobankovek ve vozidle CIT s opancéřovanou kabinou, které je vybaveno IBNS, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
opancéřování kabiny vozidla je schopno odolat přinejmenším palbě ze střelných zbraní v souladu se specifikacemi uvedenými v příloze V;
b)
vozidlo a schránky na bankovky nesou velice jasné označení svědčící o tom, že jsou vybaveny IBNS, a tato označení odpovídají piktogramům vyobrazeným v příloze III;
c)
kabina vozidla je pro všechny bezpečnostní pracovníky CIT ve vozidle vybavena neprůstřelnými vestami, které splňují alespoň normu VPAM bezpečnostní třídu 5, třídu balistické odolnosti NIJ IIIA nebo rovnocennou normu;
d)
v každém vozidle jsou alespoň dva bezpečnostní pracovníci CIT.
Bezpečnostní pracovníci CIT mohou mít vesty uvedené v písmenu c) na sobě během přepravy a jsou povinni je nosit, vyžadují-li to právní předpisy členského státu, v němž se nacházejí.
Článek 17
Přeprava bankovek v plně opancéřovaném vozidle CIT, které není vybaveno IBNS
Společnost, která je držitelem přeshraniční licence CIT, může vykonávat přeshraniční silniční přepravu eurobankovek v plně opancéřovaném vozidle CIT, které není vybaveno IBNS, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
opancéřování částí vozidla, v nichž se nacházejí bezpečnostní pracovníci CIT, je schopno odolat přinejmenším palbě ze střelných zbraní v souladu se specifikacemi uvedenými v příloze V;
b)
kabina vozidla je pro všechny bezpečnostní pracovníky CIT ve vozidle vybavena neprůstřelnými vestami, které splňují alespoň normu VPAM bezpečnostní třídu 5, třídu balistické odolnosti NIJ IIIA nebo rovnocennou normu;
c)
v každém vozidle jsou alespoň tři bezpečnostní pracovníci CIT.
Bezpečnostní pracovníci CIT mohou mít vesty uvedené v písmenu b) na sobě během přepravy a jsou povinni je nosit, vyžadují-li to právní předpisy členského státu, v němž se nacházejí.
Článek 18
Přeprava bankovek v plně opancéřovaném vozidle CIT vybaveném IBNS
Společnost, která je držitelem přeshraniční licence CIT, může vykonávat přeshraniční silniční přepravu eurobankovek v plně opancéřovaném vozidle CIT vybaveném IBNS v souladu s čl. 16 písm. b) a čl. 17 písm. a) a b).
V každém vozidle musí být alespoň dva bezpečnostní pracovníci CIT.
Článek 19
Přeprava mincí v neopancéřovaném vozidle CIT
Společnost, která je držitelem přeshraniční licence CIT, může vykonávat přeshraniční silniční přepravu euromincí v neopancéřovaném vozidle CIT přepravujícím pouze mince, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
jedná se o vozidlo běžného vzhledu;
b)
ve vozidle jsou alespoň dva bezpečnostní pracovníci CIT;
c)
žádný z bezpečnostních pracovníků CIT na sobě nemá uniformu.
Článek 20
Přeprava mincí ve vozidle CIT s opancéřovanou kabinou.
Společnost, která je držitelem přeshraniční licence CIT, může vykonávat přeshraniční silniční přepravu euromincí ve vozidle CIT s opancéřovanou kabinou přepravujícím pouze mince, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
opancéřování kabiny vozidla je schopno odolat přinejmenším palbě ze střelných zbraní v souladu se specifikacemi uvedenými v příloze V;
b)
vozidlo nese velice jasné označení svědčící o tom, že přepravuje pouze mince, a toto označení odpovídá piktogramu vyobrazenému v příloze IV;
c)
kabina vozidla je pro všechny bezpečnostní pracovníky CIT ve vozidle vybavena neprůstřelnými vestami, které splňují alespoň normu VPAM bezpečnostní třídu 5, třídu balistické odolnosti NIJ IIIA nebo rovnocennou normu;
d)
v každém vozidle jsou alespoň dva bezpečnostní pracovníci CIT.
Bezpečnostní pracovníci CIT mohou mít vesty uvedené v písmenu c) na sobě během přepravy a jsou povinni je nosit, vyžadují-li to právní předpisy členského státu, v němž se nacházejí.
ODDÍL 3
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 21
Dodržování pravidel
Během doby platnosti přeshraniční licence CIT členské státy původu zajistí, aby byla pravidla stanovená tímto nařízením dodržována, rovněž prováděním namátkových inspekcí bez předchozího oznámení společnosti. Tyto inspekce mohou provádět i hostitelské členské státy.
Článek 22
Sankce
1. Pokud příslušné vnitrostátní orgány zjistí, že došlo k porušení jedné z podmínek, za nichž byla udělena přeshraniční licence CIT, může vydávající orgán v závislosti na povaze či závažnosti porušení zaslat dotyčné společnosti upozornění, uložit pokutu, pozastavit na dobu od dvou týdnů do dvou měsíců licenci nebo licenci zcela odejmout. Vydávající orgán může dotyčné společnosti rovněž udělit zákaz podat žádost o novou licenci na dobu až pěti let.
2. Členský stát tranzitu nebo hostitelský členský stát oznámí jakékoli porušení tohoto nařízení - včetně porušení vnitrostátních pravidel uvedených v článcích 8 a 9 - příslušným vnitrostátním orgánům členského státu původu, které rozhodnou o vhodné sankci. Členský stát tranzitu nebo hostitelský členský stát může navíc uložit pokutu v případě porušení vnitrostátních pravidel uvedených v článcích 8 a 9 nebo platných přepravních podmínek uvedených v článku 13. Může bezpečnostním pracovníkům CIT, kteří se tohoto porušení dopustili, zakázat provádění přeshraniční přepravy hotovosti na svém území, lze-li jim porušení přičítat.
3. Dokud vydávající orgán členského státu původu nevydá ve lhůtě dvou měsíců rozhodnutí, může členský stát tranzitu nebo hostitelský členský stát na uvedenou dobu nejvýše dvou měsíců pozastavit právo společnosti CIT provozovat silniční přepravu eurohotovosti na jeho území, pokud společnost CIT:
a)
nedodržela ustanovení tohoto nařízení týkající se minimálního počtu bezpečnostních pracovníků CIT na jedno vozidle nebo týkající se zbraní;
b)
provádí svou přepravní činnost způsobem, který ohrožuje veřejný pořádek;
c)
opakovaně porušuje toto nařízení.
4. Členský stát, který vydal profesionální zbrojní pas či povolení, může uložit bezpečnostním pracovníkům CIT sankce podle svých vnitrostátních pravidel v případě porušení jeho vnitrostátních zbrojních předpisů.
5. Sankce musí být úměrné závažnosti porušení.
Článek 23
Naléhavá bezpečnostní opatření
1. Členský stát může rozhodnout o zavedení dočasných bezpečnostních opatření nad rámec opatření stanovených tímto nařízením, pokud vyvstane naléhavý problém, který podstatným způsobem ovlivňuje bezpečnost operací CIT. Tato dočasná opatření se vztahují na veškerou přepravu CIT na celém vnitrostátním území nebo na jeho části, použijí se po dobu nejvýše čtyř týdnů a jsou neprodleně oznámena Komisi. Komise zajistí jejich rychlé zveřejnění vhodnými prostředky.
2. Prodloužení dočasných opatření uvedených v odstavci 1 na dobu delší než čtyři týdny podléhá předběžnému schválení Komise. Komise rozhodne o takovém předběžném schválení do 72 hodin od obdržení žádosti.
Článek 24
Odměňování bezpečnostních pracovníků CIT provádějících přeshraniční přepravu
Bezpečnostním pracovníkům CIT, kteří provádějí přeshraniční přepravu v souladu s tímto nařízením, je v hostitelském členském státě zaručena příslušná minimální mzda, včetně sazeb za přesčasy, v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 96/71/ES. Je-li minimální mzda v hostitelském členském státě vyšší než mzda vyplácená zaměstnanci v členském státě původu, použije se příslušná minimální mzda hostitelského členského státu, včetně sazeb za přesčasy, na celý pracovní den. Je-li během téhož dne přeprava prováděna v několika hostitelských členských státech a více než jeden z těchto členských států má vyšší příslušnou minimální mzdu, než je mzda používaná v členském státě původu, použije se nejvyšší minimální mzda, včetně sazeb za přesčasy, na celý pracovní den.
Vykonává-li však pracovník odvětví CIT na základě smluv, právních nebo správních předpisů či praktických ustanovení přeshraniční přepravu více než 100 pracovních dní, strávených ať již celých, nebo pouze v jejich částech, v kalendářním roce v jiném členském státě, použijí se na všechny pracovní dny, ať již celé nebo částečně strávené v tomto hostitelském členském státě v uvedeném kalendářním roce, v plném rozsahu pracovní podmínky uvedené ve směrnici 96/71/ES.
Za účelem stanovení příslušných pracovních podmínek se obdobným způsobem použije článek 4 směrnice 96/71/ES.
Článek 25
Výbor pro přeshraniční přepravu eurohotovosti
1. Zřizuje se výbor pro přeshraniční přepravu eurohotovosti. Výboru předsedá Komise a zasedají v něm dva zástupci z každého zúčastněného členského státu společně se dvěma zástupci Evropské centrální banky.
2. Výbor se schází alespoň jednou ročně, aby si vyměnil názory na provádění tohoto nařízení. Za tímto účelem konzultuje také se zúčastněnými stranami v odvětví, včetně sociálních partnerů, a případně vezme v úvahu jejich názory. Výbor je konzultován ve věci přípravy přezkumu uvedeného v článku 26.
Článek 26
Přezkum
Do 1. prosince 2016 a poté každých pět let podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení. Za tímto účelem vede konzultace se zúčastněnými stranami v odvětví včetně sociálních partnerů a následně s členskými státy. Zpráva zejména přezkoumá možnost stanovit společné požadavky na odbornou přípravu v oblasti nošení zbraní bezpečnostními pracovníky CIT a možnou změnu článku 24 s ohledem na směrnici 96/71/ES, vezme náležitě v úvahu technologický pokrok v oblasti IBNS, vyhodnotí případný přínos, který by mohlo mít vydávání unijních licencí CIT, a posoudí, zda má být nařízení příslušným způsobem revidováno.
Článek 27
Změna technických pravidel
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 28, pokud jde o změny přílohy II a technických pravidel pro normy použitelné na pancéřování vozidel CIT a neprůstřelné vesty, uvedené v článcích 16, 17 18 a 20, a na zbraňové bezpečnostní schránky, uvedené v čl. 6 odst. 2, s ohledem na technologický pokrok a případné nové evropské normy.
Článek 28
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 27 je svěřena Komisi na dobu neurčitou počínaje 30. listopadu 2012.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedená v článku 27 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 27 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Článek 29
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvanáct měsíců po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 16. listopadu 2011.


Input:
RÈGLEMENT (UE) No 370/2011 DU CONSEIL
du 11 avril 2011
modifiant le règlement (CE) no 215/2008 portant règlement financier applicable au 10e Fonds européen de développement en ce qui concerne le Service européen pour l’action extérieure
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 217,
vu l’accord de partenariat entre les membres du groupe des États d’Afrique, des Caraïbes et du Pacifique, d’une part, et la Communauté européenne et ses États membres, d’autre part, signé à Cotonou le 23 juin 2000 (1) et dernièrement modifié à Ouagadougou, Burkina Faso, le 22 juin 2010 (2),
vu l’accord interne entre les représentants des gouvernements des États membres, réunis au sein du Conseil, relatif au financement des aides de la Communauté au titre du cadre financier pluriannuel pour la période 2008-2013 conformément à l’accord de partenariat ACP-CE et à l’affectation des aides financières destinées aux pays et territoires d’outre-mer auxquels s’appliquent les dispositions de la quatrième partie du traité CE (3) (ci-après l’«accord interne»), et notamment son article 10, paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission européenne,
vu l’avis de la Cour des comptes (4),
après consultation de la Banque européenne d’investissement,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CE) no 215/2008 du Conseil (5) spécifie les règles relatives à l’établissement et à l’exécution financière des ressources du 10e Fonds européen de développement (ci-après dénommé le «FED»).
(2)
Le traité de Lisbonne institue un service européen pour l’action extérieure (ci-après dénommé le «SEAE»). Afin de prendre en considération la création du SEAE, le règlement (CE, Euratom) no 1605/2002 du Conseil du 25 juin 2002 portant règlement financier applicable au budget général des Communautés européennes (6) (ci-après dénommé le «règlement financier») a été modifié par le règlement (UE, Euratom) no 1081/2010 du Parlement européen et du Conseil (7). En vue de donner un cadre juridique stable à la mise en œuvre du FED et de tenir compte de la création du SEAE et des modifications apportées au règlement financier, il est nécessaire de modifier le règlement (CE) no 215/2008.
(3)
Conformément à la décision 2010/427/UE du Conseil du 26 juillet 2010 fixant l’organisation et le fonctionnement du service européen pour l’action extérieure (8), le SEAE est un service sui generis et devrait être assimilé à une institution aux fins du règlement financier.
(4)
Le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne prévoit que les délégations de la Commission feront partie du SEAE en tant que délégations de l’Union. Il convient d’assurer la continuité du fonctionnement des délégations de l’Union et, notamment, la continuité et l’efficacité de la gestion des ressources du FED par les délégations. Dès lors, la Commission devrait être autorisée à subdéléguer ses pouvoirs d’exécution des ressources du FED aux chefs des délégations de l’Union appartenant au SEAE en tant qu’institution distincte. Les ordonnateurs délégués devraient demeurer responsables de la définition des systèmes de gestion et de contrôle internes, tandis que les chefs des délégations de l’Union devraient avoir la responsabilité de la mise en place appropriée et du bon fonctionnement de ces systèmes, ainsi que de la gestion des fonds et des opérations effectuées au sein de leurs délégations. Ils devraient présenter un rapport à cet effet deux fois par an. Il convient de prévoir la possibilité de retirer cette délégation, conformément aux règles applicables à la Commission.
(5)
Dans le respect du principe de bonne gestion financière, les chefs des délégations de l’Union, lorsqu’ils agissent en tant qu’ordonnateurs subdélégués, devraient appliquer les règles de la Commission et être soumis aux mêmes devoirs et obligations, dont l’obligation de rendre compte, que tout autre ordonnateur subdélégué. À ces fins, ils devraient en outre en référer à la Commission en tant qu’institution dont ils relèvent.
(6)
Dans le contexte de la décharge, étant donné qu’il est assimilé à une institution aux fins du règlement financier, le SEAE devrait être pleinement soumis aux procédures prévues aux articles 142 à 144 du règlement (CE) no 215/2008. Le SEAE devrait pleinement coopérer avec les institutions qui participent à la procédure de décharge et fournir, s’il y a lieu, toute information supplémentaire nécessaire, y compris en assistant aux réunions des organes concernés. La Commission devrait demeurer responsable, conformément à l’article 2 du règlement (CE) no 215/2008, de l’exécution des ressources du FED, y compris des ressources du FED exécutées par les chefs de délégations de l’Union agissant en tant qu’ordonnateurs subdélégués. Les chefs des délégations de l’Union devraient fournir les informations nécessaires pour permettre à la Commission d’assumer ses responsabilités. Le haut représentant de l’Union pour les affaires étrangères et la politique de sécurité (ci-après dénommé «haut représentant») devrait être informé simultanément et faciliter la coopération entre les délégations de l’Union et les services de la Commission. La nouveauté de cette architecture requiert la mise en œuvre de dispositions rigoureuses en matière de transparence et de responsabilité financière.
(7)
Le comptable de la Commission devrait demeurer responsable de l’exécution intégrale des ressources du FED, et notamment des opérations comptables se rapportant aux ressources du FED qui sont confiées par subdélégation aux chefs des délégations de l’Union.
(8)
Pour garantir un traitement cohérent et équitable entre les ordonnateurs subdélégués qui sont membres du personnel du SEAE et ceux qui sont membres du personnel de la Commission et pour garantir que la Commission est correctement informée, l’instance de la Commission spécialisée en matière d’irrégularités financières devrait également être saisie des cas d’irrégularités au sein du SEAE lorsque la Commission a subdélégué des pouvoirs d’exécution aux chefs des délégations de l’Union. Toutefois, afin de maintenir le lien entre la responsabilité de la gestion financière et les mesures disciplinaires, la Commission devrait être habilitée à demander au haut représentant d’engager une procédure si l’instance constate des irrégularités concernant les compétences de la Commission subdéléguées aux chefs des délégations de l’Union. En pareil cas, le haut représentant devrait prendre les mesures appropriées conformément au statut.
(9)
Afin d’assurer un contrôle interne efficace et efficient, les chefs des délégations de l’Union devraient être soumis aux pouvoirs de contrôle de l’auditeur interne de la Commission en ce qui concerne la gestion financière qui leur est confiée par subdélégation.
(10)
Afin d’assurer un contrôle démocratique sur l’exécution des ressources du FED, les chefs des délégations de l’Union devraient fournir une assurance en la matière, assortie d’un rapport contenant des informations sur l’efficience et l’efficacité des systèmes de gestion et de contrôle internes dans leur délégation ainsi que sur la gestion des opérations qui leur sont confiées par subdélégation. Les rapports des chefs des délégations de l’Union devraient être annexés au rapport annuel d’activités de l’ordonnateur délégué compétent et communiqués au Parlement européen et au Conseil.
(11)
Il convient dès lors de modifier le règlement (CE) no 215/2008 en conséquence,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Le règlement (CE) no 215/2008 est modifié comme suit:
1)
À l’article 14, paragraphe 3, le premier alinéa est remplacé par le texte suivant:
«3. La Commission communique de manière appropriée les informations qu’elle détient sur les bénéficiaires de fonds en provenance du FED lorsque les ressources du FED sont exécutées de manière centralisée et directe dans ses services ou dans les délégations de l’Union conformément à l’article 17, deuxième alinéa, et les informations sur les bénéficiaires de fonds fournies par les entités auxquelles les tâches d’exécution financière sont déléguées dans le cadre d’autres modes de gestion.»
2)
Les alinéas suivants sont ajoutés à l’article 17:
«Cependant, la Commission peut déléguer aux chefs des délégations de l’Union ses pouvoirs d’exécution des ressources du FED. Elle en informe simultanément le haut représentant de l’Union pour les affaires étrangères et la politique de sécurité (haut représentant). Lorsque les chefs des délégations de l’Union agissent en tant qu’ordonnateurs subdélégués, ils appliquent les règles de la Commission en matière d’exécution des ressources du FED et sont soumis aux mêmes devoirs et obligations, dont l’obligation de rendre compte, que tout autre ordonnateur subdélégué.
La Commission peut retirer cette délégation conformément à ses propres règles.
Aux fins de l’application du deuxième alinéa, le haut représentant prend les mesures qui s’imposent pour faciliter la coopération entre les délégations de l’Union et les services de la Commission.
Des modalités détaillées peuvent être convenues entre la Commission et le Service européen pour l’action extérieure (SEAE), afin de faciliter l’exécution par les délégations de l’Union des ressources prévues pour les dépenses d’appui liées au FED en vertu de l’article 6 de l’accord interne. Ces modalités ne peuvent déroger aux dispositions du présent règlement.»
3)
À l’article 25, paragraphe 1, le premier alinéa est remplacé par le texte suivant:
«1. Lorsque la Commission exécute les ressources du FED de manière centralisée, les tâches d’exécution sont effectuées soit directement par ses services ou par les délégations de l’Union conformément à l’article 17, deuxième alinéa, soit indirectement, conformément aux paragraphes 2 à 4 du présent article et aux articles 26 à 29.»
4)
À l’article 32, le paragraphe suivant est ajouté:
«5. Lorsque les chefs des délégations de l’Union agissent en tant qu’ordonnateurs subdélégués conformément à l’article 17, deuxième alinéa, ils relèvent de la Commission en tant qu’institution responsable de la définition, de l’exercice, du contrôle et de l’évaluation de leurs fonctions et de leurs responsabilités d’ordonnateurs subdélégués. La Commission en informe simultanément le haut représentant.»
5)
À l’article 38, deuxième alinéa, la phrase suivante est ajoutée:
«Les rapports annuels d’activités des ordonnateurs délégués sont également communiqués au Parlement européen et au Conseil.»
6)
L’article suivant est ajouté:
«Article 38 bis
1. Lorsque les chefs des délégations de l’Union agissent en tant qu’ordonnateurs subdélégués conformément à l’article 17, deuxième alinéa, ils coopèrent étroitement avec la Commission en vue de la bonne exécution des fonds, afin de garantir notamment la légalité et la régularité des opérations financières, le respect du principe de bonne gestion financière dans la gestion des fonds et la protection efficace des intérêts financiers de l’Union.
À cet effet, ils prennent les mesures qui s’imposent pour prévenir toute situation susceptible de mettre en cause la responsabilité de la Commission quant à l’exécution des ressources du FED qui leur est confiée par subdélégation, ainsi que tout conflit de priorités susceptible d’avoir une incidence sur la mise en œuvre des tâches de gestion financière qui leur sont confiées par subdélégation.
Lorsqu’une situation ou un conflit du type visé au deuxième alinéa se présente, les chefs des délégations de l’Union en informent sans tarder les directeurs généraux compétents de la Commission et du SEAE. Ces derniers prennent les mesures qui s’imposent afin de remédier à la situation.
2. Si des chefs de délégations de l’Union se trouvent dans une des situations visées à l’article 37, paragraphe 4, ils saisissent de la question l’instance spécialisée en matière d’irrégularités financières mise en place conformément à l’article 54, paragraphe 3. Dans le cas d’une activité illégale, de fraude ou de corruption susceptible de nuire aux intérêts de l’Union, ils informent les autorités et instances désignées par la législation en vigueur.
3. Les chefs des délégations de l’Union qui agissent en tant qu’ordonnateurs subdélégués conformément à l’article 17, deuxième alinéa, présentent un rapport à leur ordonnateur délégué, afin que ce dernier puisse intégrer leurs rapports dans son rapport annuel d’activités tel que visé à l’article 38. Les rapports des chefs des délégations de l’Union contiennent des informations sur l’efficience et l’efficacité des systèmes de gestion et de contrôle internes mis en place dans leur délégation, ainsi que sur la gestion des opérations qui leur sont confiées par subdélégation et fournissent l’assurance visée à l’article 54, paragraphe 2 bis. Ces rapports sont annexés au rapport annuel d’activités de l’ordonnateur délégué et communiqués au Parlement européen et au Conseil, compte tenu, le cas échéant, de leur nature confidentielle.
Les chefs des délégations de l’Union coopèrent pleinement avec les institutions qui participent à la procédure de décharge et fournissent, le cas échéant, tout complément d’information nécessaire. Dans ce contexte, il peut leur être demandé d’assister à des réunions des organes concernés et d’aider l’ordonnateur délégué compétent.
4. Les chefs des délégations de l’Union qui agissent en tant qu’ordonnateurs subdélégués conformément à l’article 17, deuxième alinéa, répondent à toute demande formulée par l’ordonnateur délégué de sa propre initiative ou, dans le contexte de la décharge, à la demande du Parlement européen.
5. La Commission veille à ce que la subdélégation de pouvoirs ne soit pas préjudiciable à la procédure de décharge, conformément aux articles 142 à 144.»
7)
À l’article 39, paragraphe 1, l’alinéa suivant est ajouté:
«Le comptable de la Commission demeure responsable de l’exécution intégrale des ressources du FED, et notamment des opérations comptables se rapportant aux ressources du FED qui sont confiées par subdélégation aux chefs des délégations de l’Union.»
8)
L’article 54 est modifié comme suit:
a)
le paragraphe suivant est inséré:
«2bis. En cas de subdélégation aux chefs des délégations de l’Union, l’ordonnateur délégué est responsable de la définition, de l’efficacité et de l’efficience des systèmes de gestion et de contrôle internes mis en place. Les chefs des délégations de l’Union sont responsables de la mise en place appropriée et du bon fonctionnement de ces systèmes, conformément aux instructions de l’ordonnateur délégué, ainsi que de la gestion des fonds et des opérations qu’ils effectuent dans la délégation de l’Union sous leur responsabilité. Avant leur prise de fonctions, ils doivent suivre une formation spécifique portant sur les tâches et les responsabilités des ordonnateurs et sur l’exécution des ressources du FED, conformément à l’article 37, paragraphe 3.
Les chefs des délégations de l’Union rendent compte des responsabilités qui leur incombent au titre du premier alinéa du présent paragraphe conformément à l’article 38 bis, paragraphe 4.
Chaque année, les chefs des délégations de l’Union fournissent à l’ordonnateur délégué l’assurance concernant les systèmes de gestion et de contrôle internes mis en place dans leur délégation, ainsi que la gestion des opérations qui leur sont confiées par subdélégation et leurs résultats, pour permettre à l’ordonnateur d’établir sa déclaration d’assurance, conformément à l’article 38.»;
b)
le paragraphe suivant est ajouté:
«4. Lorsque les chefs des délégations de l’Union agissent en tant qu’ordonnateurs subdélégués conformément à l’article 17, deuxième alinéa, l’instance spécialisée en matière d’irrégularités financières, mise en place par la Commission conformément au paragraphe 3 du présent article, est compétente pour les cas visés au paragraphe 3.
Si l’instance décèle des problèmes systémiques, elle transmet un rapport assorti de recommandations à l’ordonnateur, au haut représentant et à l’ordonnateur délégué, si celui-ci n’est pas en cause, ainsi qu’à l’auditeur interne.
Sur la base de l’avis formulé par l’instance, la Commission peut demander au haut représentant d’engager, en sa capacité d’autorité investie du pouvoir de nomination, une procédure visant à mettre en cause la responsabilité disciplinaire ou pécuniaire des ordonnateurs subdélégués si les irrégularités sont liées aux compétences de la Commission qui leur sont confiées par subdélégation. En pareil cas, le haut représentant prendra les mesures appropriées conformément au statut afin d’appliquer les décisions de sanctions disciplinaires et/ou pécuniaires recommandées par la Commission.
Les États membres aident sans réserve l’Union à faire appliquer les responsabilités incombant, en vertu de l’article 22 du statut, au personnel temporaire soumis aux dispositions de l’article 2, point e), du régime applicable aux autres agents des Communautés.»
9)
L’alinéa suivant est ajouté à l’article 89:
«Aux fins de l’audit interne du SEAE, les chefs des délégations de l’Union qui agissent en tant qu’ordonnateurs subdélégués conformément à l’article 17, deuxième alinéa, sont soumis aux pouvoirs de contrôle de l’auditeur interne de la Commission en ce qui concerne la gestion financière qui leur est confiée par subdélégation.»
10)
L’article suivant est inséré:
«Article 144 bis
Le SEAE est pleinement soumis aux procédures prévues aux articles 142 à 144. Il coopère pleinement avec les institutions qui participent à la procédure de décharge et fournit, s’il y a lieu, tout complément d’information nécessaire, y compris en assistant aux réunions des organes concernés.»
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Luxembourg, le 11 avril 2011.


Input:
32010R0802
L 241/4
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
13.09.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 802/2010
od 13. rujna 2010.
o provedbi članka 10. stavka 3. i članka 27. Direktive 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na rezultate kompanije
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o nadzoru države luke (1), a posebno njezin članak 10. stavak 3. i članak 27.,
budući da:
(1)
Rezultati kompanije jedan su od općih parametara na temelju kojih se određuje rizični profil broda.
(2)
Kako bi se odredili rezultati kompanije u smislu Direktive 2009/16/EZ, potrebno je da prilikom inspekcijskog pregleda broda inspektori zabilježe IMO broj koji je dodijeljen kompaniji.
(3)
Kako bi se procijenili rezultati kompanije, treba uzeti u obzir broj nedostataka i zabrana plovidbe za sve brodove u floti kompanije na kojima je obavljen inspekcijski pregled unutar Unije i unutar područja obuhvaćenog Pariškim memorandumom o suglasnosti o nadzoru države luke (Pariški memorandum).
(4)
Potrebno je oslanjati se na stručno znanje stečeno primjenom Pariškog memoranduma u pogledu metodologije koja se koristi za procjenu rezultata kompanije.
(5)
Za objavu popisa kompanija s lošim ili vrlo lošim rezultatima na javnim mrežnim stranicama, Komisija bi se trebala oslanjati na Europsku agenciju za pomorsku sigurnost, osnovanu Uredbom (EZ) br. 1406/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (2),
(6)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora za sigurnost na moru i sprečavanje onečišćenja s brodova,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Identifikacija kompanija
Države članice osiguravaju da se kompanija, kako je definirana člankom 2. stavkom 18. Direktive 2009/16/EZ, identificira IMO brojem, ako brod mora primjenjivati Međunarodni kodeks o upravljanju sigurnošću (ISM Kodeks) iz poglavlja IX. Međunarodne konvencije o zaštiti ljudskih života na moru (Konvencija SOLAS).
Članak 2.
Kriteriji za procjenu rezultata kompanije
1. Radi procjene rezultata kompanije iz točke (e) dijela I.1. Priloga I. Direktivi 2009/16/EZ, primjenjuju se kriteriji navedeni u Prilogu ovoj Uredbi.
2. Razina uspješnosti kompanije ažurira se svakodnevno, a računa se na temelju 36 mjeseci koji prethode procjeni. U tu svrhu, za izračun se koriste podaci prikupljeni od 17. lipnja 2009. Ako je od 17. lipnja 2009. proteklo manje od 36 mjeseci, za izračun se koriste dostupni podaci.
3. Kompanije se klasificiraju kao kompanije s vrlo niskim, niskim, srednjim ili visokim rezultatima, kao što je navedeno u točki 3. Priloga.
Članak 3.
Objava popisa kompanija s niskim i vrlo niskim rezultatima
1. S ciljem redovite objave podataka o kompanijama s niskim i vrlo niskim rezultatima na javnim mrežnim stranicama, Komisiji pomaže Europska agencija za pomorsku sigurnost (EMSA), u skladu s člankom 27. Direktive 2009/16/EZ.
2. EMSA na svojim javnim internetskim stranicama objavljuje i svakodnevno ažurira sljedeće podatke:
(a)
popis kompanija čiji su rezultati u prethodnih 36 mjeseci bili vrlo niski, neprekidno u razdoblju od najmanje 3 mjeseca;
(b)
popis kompanija čiji su rezultati u prethodnih 36 mjeseci bili niski ili vrlo niski, neprekidno u razdoblju od najmanje 3 mjeseca;
(c)
popis kompanija čiji su rezultati u prethodnih 36 mjeseci bili vrlo niski, neprekidno u razdoblju od najmanje 6 mjeseci.
Članak 4.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2011.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. rujna 2010.


Input:
VERORDNUNG (EU) Nr. 59/2011 DER KOMMISSION
vom 25. Januar 2011
zur Eröffnung und Verwaltung von EU-Zollkontingenten für Wein mit Ursprung in der Republik Serbien
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1234/2007 des Rates vom 22. Oktober 2007 über eine gemeinsame Organisation der Agrarmärkte und mit Sondervorschriften für bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse (Verordnung über die einheitliche GMO) (1), insbesondere auf Artikel 144 Absatz 1 in Verbindung mit Artikel 4,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Das am 29. April 2008 unterzeichnete Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen zwischen den Europäischen Gemeinschaften und ihren Mitgliedstaaten einerseits und der Republik Serbien andererseits (nachstehend „das Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen“) durchläuft derzeit den Ratifizierungsprozess.
(2)
Das Interimsabkommen über Handel und Handelsfragen zwischen der Europäischen Gemeinschaft einerseits und der Republik Serbien andererseits (2) (nachstehend „das Interimsabkommen“), das mit dem Beschluss 2010/36/EG des Rates (3) am 29. April 2008 genehmigt wurde, sieht die frühzeitige Anwendung der Bestimmungen über Handel und Handelsfragen des Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommens vor.
(3)
Das Interimsabkommen und das Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen sehen vor, dass Weine mit Ursprung in Serbien im Rahmen von EU-Zollkontingenten und unter der Bedingung, dass Serbien für die Ausfuhr dieser Mengen keine Ausfuhrerstattungen gewährt, zu einem Nullzollsatz in die Europäische Union eingeführt werden können.
(4)
Die Kommission sollte Durchführungsvorschriften über die Eröffnung und die Verwaltung dieser EU-Zollkontingente annehmen.
(5)
Die Verordnung (EWG) Nr. 2454/93 der Kommission vom 2. Juli 1993 mit Durchführungsvorschriften zu der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 des Rates zur Festlegung des Zollkodex der Gemeinschaften (4) enthält die Vorschriften für die Verwaltung der Zollkontingente, deren Anwendung chronologisch nach dem Datum der Annahme der Zollerklärungen erfolgt.
(6)
Dabei ist insbesondere darauf zu achten, dass alle Einführer in der Union gleichen und kontinuierlichen Zugang zu den Zollkontingenten haben und die vorgesehenen Kontingentszollsätze von Null ununterbrochen auf sämtliche Einfuhren der betreffenden Waren in allen Mitgliedstaaten bis zur Ausschöpfung der Kontingente angewandt werden. Es spricht jedoch nichts dagegen, den Mitgliedstaaten im Interesse einer effizienten gemeinsamen Verwaltung dieser Kontingente zu gestatten, die ihren tatsächlichen Einfuhren entsprechenden notwendigen Mengen auf die Kontingente zu ziehen. Die Kommunikation zwischen den Mitgliedstaaten und der Kommission sollte nach Möglichkeit auf elektronischem Wege erfolgen.
(7)
Diese Verordnung sollte mit Wirkung vom 1. Februar 2010, dem Datum des Inkrafttretens des Interimsabkommens, gelten und auch nach dem Inkrafttreten des Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommens weiterhin gelten.
(8)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsausschusses für Wein -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Für Einfuhren von im Anhang aufgeführten Weinen mit Ursprung in der Republik Serbien in die Europäische Union werden Zollkontingente zum Nullzollsatz eröffnet.
(2) Der Nullzollsatz wird unter folgenden Bedingungen angewandt:
a)
Den eingeführten Weinen liegt ein Herkunftsnachweis gemäß dem Protokoll 2 zum Interimsabkommen und zum Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen bei;
b)
für die eingeführten Weine werden keine Ausfuhrerstattungen gewährt.
Artikel 2
Die in Artikel 1 genannten Zollkontingente werden von der Kommission gemäß den Artikeln 308a, 308b und 308c der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93 verwaltet.
Artikel 3
Die Mitgliedstaaten und die Kommission arbeiten eng zusammen, um die Einhaltung dieser Verordnung sicherzustellen.
Artikel 4
Diese Verordnung tritt am siebten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt mit Wirkung vom 1. Februar 2010.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 25. Januar 2011


Input:
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1361/2011,
annettu 19 päivänä joulukuuta 2011,
nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin [Terre Aurunche (SAN)]
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Italian hakemus nimityksen ”Terre Aurunche” rekisteröimiseksi julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2) asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti.
(2)
Koska komissiolle ei ole toimitettu vastaväitteitä asetuksen (EY) N:o 501/2006 7 artiklan mukaisesti, nimitys olisi rekisteröitävä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Rekisteröidään tämän asetuksen liitteessä oleva nimitys.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 2011.


Input:
NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 973/2010
ze dne 25. října 2010
o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku na dovoz některých průmyslových výrobků do autonomních oblastí Azor a Madeiry
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V srpnu a prosinci roku 2007 požádaly regionální orgány Azor a Madeiry s podporou portugalské vlády o pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro řadu výrobků v souladu s čl. 299 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství. Svou žádost odůvodnily tím, že hospodářské subjekty na Azorách a Madeiře čelí v důsledku odlehlé polohy těchto ostrovů značným obchodním nevýhodám, které mají nepříznivý dopad na demografický vývoj, zaměstnanost a sociální a hospodářský rozvoj.
(2)
Místní hospodářství Azor a Madeiry jsou do značné míry závislá na vnitrostátním a mezinárodním cestovním ruchu, cože je poměrně nestálý hospodářský zdroj, pro který jsou určující činitele, na které nemají místní orgány ani portugalská vláda téměř žádný vliv. Důsledkem je, že hospodářský rozvoj Azor a Madeiry je vážně omezen. Za těchto okolností je nezbytné podpořit hospodářská odvětví, která na průmyslu cestovního ruchu závisí méně, a tím vyrovnat výkyvy odvětví cestovního ruchu a stabilizovat tak místní zaměstnanost.
(3)
Nařízení Rady (EHS) č. 1657/93 ze dne 24. června 1993, kterým se dočasně pozastavují všeobecné sazby společného celního sazebníku pro některé průmyslové výrobky určené k vybavení svobodných pásem Azor a Madeiry (3), nemělo v posledních letech před uplynutím doby platnosti dne 31. prosince 2008 žádoucí účinek. Důvodem je velmi pravděpodobně skutečnost, že se pozastavení cel stanovená uvedeným nařízením omezovala na svobodná pásma Azor a Madeiry, a v posledních letech před uplynutím platnosti se proto již nepoužívala. Je proto vhodné stanovit nová pozastavení cel, která se neomezí jen na odvětví umístěná ve svobodných pásmech, nýbrž prospějí všem druhům hospodářských subjektů nacházejících se na území těchto regionů. Podnikatelská odvětví, pro která bude pozastavení cel platit, by proto měla zahrnovat rybolov, zemědělství, průmysl a služby.
(4)
K zajištění toho, aby měla pozastavení cel stanovená tímto nařízením skutečný hospodářský účinek, je vhodné rozšířit škálu výrobků, které jsou předmětem pozastavení cel, na konečné výrobky pro zemědělské, obchodní nebo průmyslové využití a na suroviny, části a součásti používané k zemědělským účelům a pro průmyslovou přeměnu a údržbu.
(5)
S cílem umožnit investorům dlouhodobé plánování a hospodářským subjektům dosáhnout takové úrovně průmyslových a obchodních činností, která stabilizuje hospodářské a sociální prostředí v dotyčných regionech, je vhodné na dobu deseti let ode dne 1. listopadu 2010 zcela pozastavit cla společného celního sazebníku pro určité zboží.
(6)
Aby bylo zajištěno, že výhod těchto celních opatření budou využívat pouze hospodářské subjekty nacházející se na území Azor a Madeiry, mělo by být pozastavení cel podmíněno konečným použitím výrobků v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (4), a s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/93, kterým se vydává celní kodex Společenství (5).
(7)
V zájmu účinného fungování pozastavení cel by měly orgány Azor a Madeiry přijmout nezbytná prováděcí opatření a informovat o nich Komisi.
(8)
Komise by měla mít možnost případně schválit dočasná opatření, která by do doby, než Rada přijme konečné rozhodnutí, bránila spekulativním pohybům zaměřeným na odklon obchodu.
(9)
Změny v kombinované nomenklatuře nesmějí způsobit podstatné změny, které by se týkaly povahy pozastavení cel. Komise by proto měla být zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie za účelem provedení nezbytných změn a technických úprav v seznamu zboží, na které se pozastavení cel vztahuje,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. listopadu 2010 do 2. listopadu 2020 se zcela pozastavují cla společného celního sazebníku na dovoz konečných výrobků pro zemědělské, obchodní a průmyslové využití uvedených v příloze I do autonomních oblastí Azor a Madeiry.
Toto zboží musí být využíváno v souladu s nařízeními (EHS) č. 2913/92 a (EHS) č. 2454/93 po dobu nejméně dvaceti čtyř měsíců poté, co je hospodářské subjekty nacházející se v autonomních oblastech Azor a Madeiry propustí do volného oběhu.
Článek 2
Od 1. listopadu 2010 do 2. listopadu 2020 se zcela pozastavují cla společného celního sazebníku na dovoz surovin, částí a součástí uvedených v příloze II do autonomních oblastí Azor a Madeiry a využívaných v autonomních oblastech Azor a Madeiry k zemědělským účelům a pro průmyslovou přeměnu a údržbu.
Článek 3
Příslušné orgány Azor a Madeiry přijmou opatření nezbytná k zajištění souladu s články 1 a 2.
Uvedené orgány uvědomí Komisi o těchto opatřeních do 30. dubna 2011.
Článek 4
Pozastavení cel uvedené v článcích 1 a 2 je podmíněno konečným použitím podle článků 21 a 82 nařízení (EHS) č. 2913/92 a kontrolami podle článků 291 až 300 nařízení (ES) č. 2454/93.
Článek 5
1. Má-li Komise důvod domnívat se, že pozastavení cel zavedené tímto nařízením způsobilo odklon obchodu s určitým výrobkem, může postupem podle čl. 11 odst. 2 dočasně zrušit pozastavení cel na dobu až dvanácti měsíců. Dovozní cla u výrobků, pro něž bylo pozastavení cel dočasně zrušeno, se zajišťují jistotou a propuštění dotyčných výrobků do volného oběhu v autonomních oblastech Azor a Madeiry je podmíněno složením této jistoty.
2. Pokud se Rada na návrh Komise během uvedených dvanácti měsíců rozhodne, že pozastavení cel je třeba definitivně zrušit, vyberou se cla zajištěná jistotami s konečnou platností.
3. Není-li během uvedených dvanácti měsíců přijato žádné konečné rozhodnutí podle odstavce 2, jistoty se uvolní.
Článek 6
V případě potřeby může Komise prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 7 a s výhradou splnění podmínek článků 8 a 9 přijmout takové změny a technické úpravy příloh I a II, které jsou nezbytné v důsledku změn kombinované nomenklatury.
Článek 7
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 6 je svěřena Komisi na dobu neurčitou.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 8 a 9.
Článek 8
1. Rada může přenesení pravomoci uvedené v článku 6 zrušit.
2. Pokud Rada zahájila vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, vynasnaží se v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí uvědomit Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno, a možné důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
1. Rada může proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení.
2. Pokud Rada v uvedené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví nebo pokud před uplynutím této lhůty Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit, akt v přenesené pravomoci se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
3. Pokud Rada vysloví námitky k aktu v přenesené pravomoci, tento akt nevstoupí v platnost. Rada své námitky k aktu v přenesené pravomoci odůvodní.
Článek 10
Evropský parlament je informován o přijetí aktů v přenesené pravomoci Komisí, o námitkách k nim vyslovených a o zrušení přenesení pravomoci Radou.
Článek 11
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (6).
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. listopadu 2010, s výjimkou článků 6 až 10, které se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 25. října 2010.


Input:
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 628/2012
af 6. juli 2012
om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser [Rheinisches Zuckerrübenkraut / Rheinischer Zuckerrübensirup / Rheinisches Rübenkraut (BGB)]
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (1), særlig artikel 7, stk. 4, første afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I medfør af artikel 6, stk. 2, første afsnit, i forordning (EF) nr. 510/2006 er Tysklands ansøgning om registrering af betegnelsen ”Rheinisches Zuckerrübenkraut / Rheinischer Zuckerrübensirup / Rheinisches Rübenkraut” blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2).
(2)
Da Kommissionen ikke har modtaget indsigelser, jf. artikel 7 i forordning (EF) nr. 510/2006, bør denne betegnelse registreres -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Betegnelsen i bilaget til denne forordning registreres herved.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 6. juli 2012.


Input:
COMMISSION IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 1301/2011
of 9 December 2011
approving non-minor amendments to the specification for a name entered in the register of protected designations of origin and protected geographical indications [Vitellone bianco dell’Appennino centrale (PGI)]
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Council Regulation (EC) No 510/2006 of 20 March 2006 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs (1), and in particular the first subparagraph of Article 7(4) thereof,
Whereas:
(1)
By virtue of the first subparagraph of Article 9(1) of Regulation (EC) No 510/2006, the Commission has examined Italy’s application for the approval of amendments to the specification for the protected geographical indication ‘Vitellone bianco dell’Appennino centrale’ registered under Commission Regulation (EC) No 1107/96 (2), as amended by Regulation (EC) No 134/98 (3).
(2)
Since the amendments in question are not minor within the meaning of Article 9 of Regulation (EC) No 510/2006, the Commission published the amendment application in the Official Journal of the European Union (4), as required by the first subparagraph of Article 6(2) of that Regulation. As no statement of objection within the meaning of Article 7 of Regulation (EC) No 510/2006 has been sent to the Commission, the amendments should be approved,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
The amendments to the specification published in the Official Journal of the European Union regarding the name contained in the Annex to this Regulation are hereby approved.
Article 2
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 9 December 2011.


Input:
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 18 giugno 2010
riguardante l'uso di sostanze controllate come agenti di fabbricazione di cui all'articolo 8, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1005/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio
[notificata con il numero C(2010) 3847]
(I testi in lingua francese, italiana, olandese, polacca, portoghese e tedesca sono i soli facenti fede)
(2010/372/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1005/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 settembre 2009, sulle sostanze che riducono lo strato di ozono (1), in particolare l'articolo 8, paragrafo 4,
considerando quanto segue:
(1)
L'uso di sostanze che riducono lo strato di ozono come agenti di fabbricazione è uno dei rari usi che generano emissioni ancora autorizzati dal regolamento (CE) n. 1005/2009. L'emissione di sostanze che riducono l'ozono causa danni potenzialmente gravi allo strato di ozono. È pertanto necessario assicurare che le emissioni prodotte dall'uso di queste sostanze come agenti di fabbricazione restino a un livello insignificante.
(2)
Inoltre, considerando le responsabilità dell'Unione ai sensi della decisione X/14 della parti del protocollo di Montreal sulle sostanze che riducono lo strato di ozono, l'articolo 8, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1005/2009 limita l'uso di sostanze controllate come agenti di fabbricazione a 1 083 tonnellate metriche all'anno e limita le emissioni prodotte da agenti di fabbricazione a 17 tonnellate metriche all'anno.
(3)
L'aumento inaspettato dell'uso di sostanze controllate come agenti di fabbricazione, registrato negli ultimi anni, ha rischiato di compromettere la conformità dell'Unione alla decisione X/14 e ha reso necessaria una gestione più rigorosa degli usi.
(4)
Conformemente all'articolo 8 del regolamento (CE) n. 1005/2009, occorre stabilire un elenco di imprese alle quali è permesso l'uso di sostanze controllate come agenti di fabbricazione, fissando le quantità massime utilizzabili per il reintegro e i livelli massimi di emissioni per ciascuna delle imprese interessate.
(5)
L'elenco delle imprese e delle relative quantità di sostanze deve basarsi sulle relazioni trasmesse dagli Stati membri e deve essere adattato per assicurare che l'Unione rispetti i limiti fissati all'articolo 8, paragrafo 4. L'assegnazione della quota di reintegro deve basarsi sui bisogni medi negli anni fra il 2005 e il 2008. Il calcolo della domanda media individuale non deve considerare gli anni in cui l'impresa in questione non ha utilizzato sostanze controllate come agenti di fabbricazione. Le soglie sono fissate al 124 % della media individuale per tenere conto delle fluttuazioni della domanda annua, assicurando al contempo il rispetto del limite complessivo per l'Unione.
(6)
È opportuno consentire il trasferimento di quote fra le imprese di cui all'allegato al fine di permettere alle imprese di rispondere con maggiore flessibilità alle nuove esigenze del mercato. Tuttavia, la quota deve cessare di esistere al momento dello smantellamento dell'impianto per cui è stata concessa. L'impresa deve pertanto notificare alla Commissione e allo Stato membro interessato lo smantellamento degli impianti in questione.
(7)
Le misure di cui alla presente decisione sono conformi al parere del comitato istituito ai sensi dell'articolo 25, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1005/2009,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Definizioni
1. Per «reintegro» si intende la quantità totale di una sostanza controllata, espressa in tonnellate metriche, sia essa vergine, recuperata o rigenerata, che non è stata utilizzata nel ciclo di fabbricazione e che è inserita nuovamente nel ciclo in questione.
2. Per «emissione» si intende la quantità totale di una sostanza controllata, espressa in tonnellate metriche, immessa nell'atmosfera, nell'acqua o nel suolo durante l'uso di un agente di fabbricazione e durante lo stoccaggio e la movimentazione nel sito dell'impianto.
Articolo 2
Usi autorizzati quali agenti di fabbricazione e soglia per le emissioni e le quantità
1. L'allegato alla presente decisione stabilisce un elenco di imprese che sono autorizzate all'uso di sostanze controllate quali agenti di fabbricazione a partire dal 1o gennaio 2010.
2. Ogni impresa utilizza esclusivamente la sostanza e il processo definiti nell'allegato.
3. Le quantità stabilite nell'allegato che possono essere utilizzate su base annua come reintegro e che possono essere emesse annualmente da ogni impresa non possono essere superate. Le quote assegnate cessano di essere valide al termine dell'anno in cui l'impianto al quale sono state concesse è definitivamente smantellato.
Articolo 3
Trasferimento di quote assegnate
Un'impresa può trasferire, totalmente o parzialmente, a un'altra impresa elencata nell'allegato le quote di reintegro assegnate a un impianto esistente di cui all'allegato, indipendentemente dalla sostanza o dall'uso per cui la quantità è stata assegnata. L'impresa beneficiaria può utilizzare la quantità trasferita per la sostanza e l'uso assegnati al beneficiario nell'allegato. Il trasferimento diventa effettivo soltanto dopo la relativa notifica alla Commissione e alle autorità competenti degli Stati membri interessati e previa conferma di ricevimento da parte della Commissione.
Articolo 4
Notifica di smantellamento
In caso di smantellamento degli impianti interessati, entro tre mesi le imprese di cui in allegato ne informano la Commissione e l'autorità competente dello Stato membro in cui l'impianto in questione era ubicato.
Articolo 5
Data di applicazione
La presente decisione si applica a decorrere dal 1o gennaio 2010.
Articolo 6
La presente decisione è destinata alle seguenti imprese:
Anwil SA
Ul. Torunska 222,
87-805 Wloclawek
POLONIA
Arkema France SA
420, rue d'Estienne D'Orves
92705 Colombes Cedex
FRANCIA
Bayer Material Science AG
CAS-PR-CKD, Gebäude B669,
41538 Dormhagen
GERMANIA
CUF Quimicos Industriais SA
Quinta da Industria Beduidu
3860-680 Estarreja
PORTOGALLO
Potasse et Produits Chimiques SA
95 rue du General de Gaulle,
68802 Thann Cedex
FRANCIA
Perstorp France SAS
Rue Lavoisier BP 21,
38801 Le Pont de Claix
FRANCIA
Solvay Solexis SpA
Viale Lombardia 20
20021 Bollate (MI)
ITALIA
Teijin Twaron BV
Oosterhorn 6,
9936 AD Farmsum
PAESI BASSI
Fatto a Bruxelles, il 18 giugno 2010.


Input:
A BIZOTTSÁG 194/2011/EU RENDELETE
(2011. február 28.)
egy bejegyzett elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásából való törléséről (Höllen Sprudel [OEM])
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló, 2006. március 20-i 510/2006/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 12. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 510/2006/EK rendelet 12. cikke (2) bekezdésének második albekezdésével összhangban és 17. cikkének (2) bekezdése alapján a Bizottság közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2) Németország kérelmét a „Höllen Sprudel” elnevezésre vonatkozó bejegyzés törlésére.
(2)
A Bizottsághoz nem érkezett az 510/2006/EK rendelet 7. cikke szerinti kifogás, ezért az említett elnevezésre vonatkozó bejegyzést törölni kell.
(3)
A fenti okokra való figyelemmel tehát az elnevezést törölni kell az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásából.
(4)
Az e rendeletben foglalt intézkedések összhangban vannak az oltalom alatt álló földrajzi jelzések és eredetmegjelölések állandó bizottságának véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az e rendelet mellékletében szereplő elnevezés bejegyzése törlésre kerül.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. február 28-án.


Input:
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) Nr. 766/2012 DER KOMMISSION
vom 24. Juli 2012
zur Genehmigung geringfügiger Änderungen der Spezifikation einer im Register der geschützten Ursprungsbezeichnungen und der geschützten geografischen Angaben eingetragenen Bezeichnung [Patata di Bologna (g.U.)]
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 510/2006 des Rates vom 20. März 2006 zum Schutz von geografischen Angaben und Ursprungsbezeichnungen für Agrarerzeugnisse und Lebensmittel (1), insbesondere auf Artikel 9 Absatz 2 Satz 2,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Gemäß Artikel 9 Absatz 1 Unterabsatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 510/2006 hat die Kommission den Antrag Italiens auf Genehmigung von Änderungen der Spezifikation der geschützten Ursprungsbezeichnung „Patata di Bologna“ geprüft, die mit der Verordnung (EG) Nr. 228/2010 der Kommission (2) eingetragen worden ist.
(2)
Der Antrag betrifft Änderungen der Beschreibung des durch die geschützte Ursprungsangabe „Patata di Bologna“ geschützten Erzeugnisses und führt zu Änderungen des Einzigen Dokuments.
(3)
Die Kommission hat die betreffende Änderung geprüft und für gerechtfertigt erachtet. Da es sich um eine geringfügige Änderung im Sinne von Artikel 9 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 510/2006 handelt, kann die Kommission sie genehmigen, ohne auf das Verfahren nach Artikel 6 und 7 derselben Verordnung zurückzugreifen -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Spezifikation der geschützten Ursprungsbezeichnung „Patata di Bologna“ wird gemäß Anhang I dieser Verordnung geändert.
Artikel 2
Anhang II der vorliegenden Verordnung enthält die konsolidierte Zusammenfassung mit den wichtigsten Angaben der Spezifikation.
Artikel 3
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 24. Juli 2012


Input:
DECYZJA RADY 2010/329/WPZiB
z dnia 14 czerwca 2010 r.
w sprawie zmiany i przedłużenia okresu obowiązywania wspólnego działania 2007/405/WPZiB w sprawie misji policyjnej Unii Europejskiej w zakresie reformy sektora bezpieczeństwa, mającej odniesienie do wymiaru sprawiedliwości w Demokratycznej Republice Konga (EUPOL DR Konga)
RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
uwzględniając Traktat o Unii Europejskiej, w szczególności jego art. 28 i art. 43 ust. 2,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
W dniu 12 czerwca 2007 r. Rada przyjęła wspólne działanie 2007/405/WPZiB (1) ustanawiające misję policyjną Unii Europejskiej w zakresie reformy sektora bezpieczeństwa (RSB), mającej odniesienie do wymiaru sprawiedliwości w Demokratycznej Republice Konga (EUPOL DR Konga).
(2)
W dniu 23 czerwca 2008 r. Rada przyjęła wspólne działanie 2008/485/WPZiB (2) zmieniające i przedłużające do dnia 30 czerwca 2009 r. wspólne działanie 2007/405/WPZiB.
(3)
W dniu 15 czerwca 2009 r. Rada przyjęła wspólne działanie 2008/466/WPZiB (3) zmieniające i przedłużające do dnia 30 czerwca 2010 r. wspólne działanie 2007/405/WPZiB. Wspólne działanie 2009/466/WPZiB przewiduje, że Rada określi nową finansową kwotę odniesienia w celu pokrycia wydatków związanych z misją na okres od dnia 1 listopada 2009 r. do dnia 30 czerwca 2010 r., co zrealizowano, przyjmując wspólne działanie 2009/769/WPZiB (4) zmieniające wspólne działanie 2007/405/WPZiB.
(4)
W dniu 13 kwietnia 2010 r., po konsultacjach z władzami kongijskimi i innymi zainteresowanymi stronami Komitet Polityczny i Bezpieczeństwa zatwierdził przedłużenie misji o trzy miesiące, to jest od dnia 1 lipca 2010 r. do dnia 30 września 2010 r.
(5)
Mandat misji wykonywany jest w sytuacji, która może ulec pogorszeniu i która może podważyć cele wspólnej polityki zagranicznej i bezpieczeństwa określone w art. 24 TUE.
(6)
Wspólne działanie 2007/405/WPZiB powinno zostać odpowiednio zmienione,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
We wspólnym działaniu 2007/405/WPZiB wprowadza się następujące zmiany:
1)
w art. 9 ust. 1 dodaje się akapit w brzmieniu:
„Finansowa kwota odniesienia przewidziana na pokrycie wydatków związanych z misją na okres od dnia 1 lipca 2010 r. do dnia 30 września 2010 r. wynosi 2 020 000 EUR.”;
2)
art. 16 akapit drugi otrzymuje brzmienie:
„Niniejsze wspólne działanie traci moc dnia 30 września 2010 r.”.
Artykuł 2
Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem jej przyjęcia.
Sporządzono w Luksemburgu dnia 14 czerwca 2010 r.


Input:
COMMISSION IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 93/2012
of 3 February 2012
concerning the authorisation of Lactobacillus plantarum (DSM 8862 and DSM 8866) as a feed additive for all animal species
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Regulation (EC) No 1831/2003 of the European Parliament and of the Council of 22 September 2003 on additives for use in animal nutrition (1), and in particular Article 9(2) thereof,
Whereas:
(1)
Regulation (EC) No 1831/2003 provides for the authorisation of additives for use in animal nutrition and for the grounds and procedures for granting such authorisation.
(2)
In accordance with Article 7 of Regulation (EC) No 1831/2003, an application was submitted for the authorisation of Lactobacillus plantarum (DSM 8862 and DSM 8866). That application was accompanied by the particulars and documents required pursuant to Article 7(3) of Regulation (EC) No 1831/2003.
(3)
The application concerns the authorisation of Lactobacillus plantarum (DSM 8862 and DSM 8866) as a feed additive for pigs, bovines, sheep, goats and horses, to be classified in the additive category ‘technological additives’.
(4)
The European Food Safety Authority (‘the Authority’) concluded in its opinion of 11 October 2011 (2) that Lactobacillus plantarum (DSM 8862 and DSM 8866), under the proposed conditions of use, does not have an adverse effect on animal health, human health or the environment, and that this preparation has the potential to improve the production of silage from all forages by reducing the pH and increasing the preservation of dry matter. The Authority does not consider that there is a need for specific requirements of post-market monitoring. It also verified the report on the method of analysis of the feed additives in feed submitted by the Community Reference Laboratory set up by Regulation (EC) No 1831/2003.
(5)
The assessment of Lactobacillus plantarum (DSM 8862 and DSM 8866) shows that the conditions for authorisation, as provided for in Article 5 of Regulation (EC) No 1831/2003, are satisfied. Accordingly, the use of that preparation should be authorised as specified in the Annex to this Regulation.
(6)
To assure consistency it is appropriate to extend the approval of this additive from pigs, bovines, sheep, goats and horses to all animal species, in line with the previous authorisation for the similar additives.
(7)
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
The preparation specified in the Annex, belonging to the additive category ‘technological additives’ and to the functional group ‘silage additives’, is authorised as an additive in animal nutrition subject to the conditions laid down in that Annex.
Article 2
This Regulation shall enter into force on the 20th day following its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 3 February 2012.


Input:
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 567/2011
z dne 14. junija 2011
o vpisu imena v register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb (Porchetta di Ariccia (ZGO))
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 z dne 20. marca 2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (1) ter zlasti prvega pododstavka člena 7(4),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
V skladu s prvim odstavkom člena 6(2) Uredbe (ES) št. 510/2006 je bil zahtevek za registracijo imena „Porchetta di Ariccia“, ki ga je predložila Italija, objavljen v Uradnem listu Evropske unije (2).
(2)
Ker Komisija ni prejela nobenega ugovora v skladu s členom 7 Uredbe (ES) št. 510/2006, je treba navedeno ime registrirati -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Ime iz Priloge k tej uredbi se registrira.
Člen 2
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 14. junija 2011