Input:
DECIZIA COMISIEI
din 20 iulie 2010
privind ajutorul de stat C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) pus în aplicare de Portugalia sub forma unei garanții de stat în favoarea BPP
[notificată cu numărul C(2010) 4932]
(Numai textul în limba portugheză este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2011/346/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în temeiul dispozițiilor susmenționate (1) și ținând seama de observațiile acestora,
întrucât:
(1)
Prezenta decizie vizează ajutorul de stat acordat de Portugalia sub forma unei garanții de stat în favoarea Banco Privado Português (denumită în continuare „BPP”).
1. ASPECTE PROCEDURALE
(2)
La 13 martie 2009, Comisia a aprobat printr-o decizie („Decizia privind ajutorul pentru salvare”) (2) o garanție de stat aferentă unui credit de 450 de milioane EUR acordat BPP de șase bănci portugheze la 5 decembrie 2008. Măsura a fost autorizată pe o perioadă de șase luni în temeiul articolului 87 alineatul (3) litera (b) din Tratatul CE [în prezent articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE], pornind de la premisa că autoritățile portugheze vor pune în aplicare angajamentul luat de a prezenta în termen de șase luni un plan de restructurare (respectiv, până la 5 iunie 2009).
(3)
La 15 iulie 2009, Comisia a invitat autoritățile portugheze să prezinte de urgență planul de restructurare pentru BPP. Deoarece planul solicitat nu a fost prezentat, prin scrisoarea din 6 octombrie 2009, Comisia a transmis o atenționare oficială în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (3).
(4)
La 10 noiembrie 2009, Comisia a inițiat procedura oficială de investigare cu privire la presupusa măsură de ajutor de stat. În aceeași decizie, Comisia a emis un ordin de informare, prin care solicita Portugaliei să prezinte planul de restructurare până la 22 decembrie 2009.
(5)
Decizia Comisiei de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 6 martie 2010 (4). Comisia a invitat părțile interesate să prezinte observații privind măsura de ajutor. Au fost prezentate observații prin scrisoarea din 6 aprilie 2010 de către o terță parte care a dorit să rămână anonimă.
(6)
Comisia a solicitat informații din partea Portugaliei prin scrisoarea din 12 martie 2010, la care Portugalia a răspuns prin scrisoarea din 13 aprilie 2010, înregistrată la 14 aprilie 2010.
(7)
Observațiile părților interesate au fost transmise Portugaliei prin scrisoarea din 15 aprilie 2010. Portugalia a răspuns acestor observații prin scrisoarea din 13 mai 2010, înregistrată la 14 mai 2010.
(8)
Comisia a solicitat informații suplimentare la 29 aprilie 2010, Portugalia prezentând aceste informații prin scrisoarea din 13 mai 2010. Portugalia a furnizat informații suplimentare la 15 și 21 iunie 2010.
2. BENEFICIARUL ȘI MĂSURA
2.1. Beneficiarul
(9)
BPP este o instituție financiară cu sediul în Portugalia care furnizează servicii bancare private, servicii de consiliere pentru întreprinderi și de investiții în societăți necotate. Clienții BPP sunt depunători privați și instituționali, inclusiv cinci bănci de credit agricol reciproc (caixas de crédito agrícola mútuo), o casă de economii (caixa económica), mai multe fonduri de pensii, societăți de asigurare și altele. BPP desfășoară activități în Portugalia, Spania și, în mai mică măsură, în Brazilia și Africa de Sud.
(10)
Acțiunile BPP nu sunt cotate la bursă și, prin urmare, prețul de piață al acestora nu este observabil. La 30 iunie 2008, activul total în bilanțul BPP se ridica la 2,9 miliarde EUR, reprezentând mai puțin de 1 % din activul total al sectorului bancar portughez. BPP este deținută în proporție de 100 % de grupul Privado Holding SGPS (sociedade gestora de participações sociais) S.A. La 30 iunie 2008, majoritatea acțiunilor acestui holding privat (51,5 %) erau deținute de 12 acționari. În 2009, grupul Privado Holding avea 187 de angajați, dintre care 148 lucrau pentru BPP.
2.2. Dificultățile financiare ale băncii
(11)
Potrivit autorităților portugheze, BPP a început să aibă dificultăți în privința lichidităților din cauza deteriorării situației economice globale, care a redus semnificativ capacitatea băncii de a-și gestiona lichiditățile.
(12)
La 24 noiembrie 2008, BPP a informat Banca Centrală Portugheză („Banco de Portugal”) că exista riscul să nu își poată îndeplini obligațiile de plată. BPP a primit atunci permisiunea de a-și suspenda toate plățile începând cu 1 decembrie 2008.
(13)
La 5 decembrie 2008, BPP a primit un împrumut de 450 de milioane EUR garantat cu o garanție de stat, în condițiile specificate mai jos. Împrumutul și garanția vizau doar pasivul BPP astfel cum fusese înregistrat în bilanțul contabil la 24 noiembrie 2008, iar împrumutul urma să fie utilizat doar pentru rambursarea depunătorilor și a altor creditori, fără a acoperi obligațiile altor entități ale grupului.
2.3. Măsura de ajutor de urgență
(14)
La 5 decembrie 2008, BPP a semnat un contract de împrumut („contractul de împrumut”), garantat printr-o garanție de stat, pentru 450 de milioane EUR, cu șase bănci portugheze importante (Banco Comercial Português, S.A., Caixa Geral de Depósitos, S.A., Banco Espírito Santo, S.A., Banco BPI, S.A., Banco Santander Totta, S.A., Caixa Central - Caixa Central de Crédito Agricola Mútuo CRL) („consorțiul bancar”). Împrumutul avea o scadență de șase luni, aceasta putând fi reînnoită până la doi ani și purta o dobândă la rata EURIBOR + 100 de puncte de bază. Remunerația pentru împrumut a fost stabilită pe baza costului de finanțare al băncilor creditoare la momentul operațiunii.
(15)
Potrivit autorităților portugheze, în absența unei garanții de stat, niciun creditor nu era dispus să ofere finanțare pentru BPP la o rată rezonabilă, având în vedere situația financiară dificilă a acesteia. Garanția de stat care a însoțit împrumutul a fost acordată în conformitate cu Legea nr. 112/97, adică în afara programului portughez de garantare (Legea 60-A/2008) care fusese aprobat de Comisie la 29 octombrie 2008 (5). În special, autoritățile portugheze au declarat că programul general de garantare, care se limitează la bănci solvabile, ar fi un cadru neadecvat pentru intervenția statului în favoarea BPP, având în vedere deteriorarea financiară din ce în ce mai gravă a băncii și riscurile specifice aferente acestei operațiuni.
(16)
Remunerația pentru garanția de stat a fost fixată la 20 de puncte de bază, având în vedere garanția reală prezentată de BPP.
(17)
Garanția reală constă în: (i) prim drept de gaj asupra mai multor active, astfel cum se specifică în contractul încheiat de statul portughez, BPP și Banco de Portugal; și (ii) ipotecă de gradul I asupra bunurilor imobile în proprietatea BPP. Această garanție reală a fost estimată de autoritățile portugheze la o valoare de aproximativ 672 de milioane EUR la momentul semnării contractului de împrumut și a contractului de garanție (6). Constituirea garanției este reglementată de un acord subscris de Trezorerie, BPP și Banco de Portugal, în care aceasta din urmă a fost desemnată custode și gestionar al garanției reale în numele Trezoreriei. Potrivit autorităților portugheze, statul portughez are, în temeiul dreptului național, drepturi privilegiate și prioritare asupra garanției reale.
(18)
În perioada de valabilitate a împrumutului acoperit de garanția de stat, BPP s-a angajat să nu vândă, să nu ofere drept garanție reală sau să înstrăineze în alt mod activele sale curente și viitoare.
(19)
În contextul examinării de către Comisie a măsurii de ajutor de urgență, Portugalia s-a angajat să prezinte un plan de restructurare pentru BPP în termen de șase luni de la intervenția statului (respectiv, până la 5 iunie 2009).
(20)
În decizia sa din 13 martie 2009, Comisia a aprobat măsura pe o perioadă de șase luni de la acordarea garanției de stat, respectiv până la 5 iunie 2009. Comisia a considerat, de asemenea, că prezentarea planului de restructurare până la 5 iunie 2009 este necesară, având în vedere nivelul excepțional de scăzut al remunerației.
(21)
Pentru a prelungi valabilitatea garanției ulterior perioadei inițiale de șase luni, autoritățile portugheze s-au angajat să transmită Comisiei o notificare specială.
(22)
Portugalia nu și-a îndeplinit angajamentele susmenționate.
2.4. Prelungirea măsurii de ajutor de urgență
(23)
Prin mesajul electronic din 23 iunie 2009, Portugalia a informat Comisia că a luat decizia de a prelungi garanția de stat pentru o perioadă de încă șase luni (Despacho nr. 13364-A/2009 din partea Ministerului de Finanțe din 5 iunie 2009). Totuși, Portugalia nu a notificat prelungirea respectivă și nici nu a solicitat aprobarea Comisiei.
(24)
Deoarece decizia Comisiei aproba ajutorul doar până la 5 iunie 2009, ajutorul de salvare a devenit ilegal la 6 iunie 2009.
(25)
Un plan de restructurare a fost trimis la Banco de Portugal de către administratorii BPP la 24 aprilie 2009.
(26)
Prin scrisoarea din 5 iunie 2009, autoritățile portugheze au explicat Comisiei că întârzierea prezentării unui plan de restructurare pentru BPP a fost cauzată de faptul că planul de redresare și restructurare propus de BPP nu fusese acceptat de Banco de Portugal.
(27)
La 9 iunie 2009, Ministerul Finanțelor și Administrației Publice a publicat un document intitulat „Esclarecimento do Ministério das Finanças e da Administraçăo Pública - Decisăo relativa ao Banco Privado Português” („Clarificări prezentate de Ministerul Finanțelor și Administrației Publice - Decizia privind Banco Privado Português”) (denumit în continuare „documentul din 9 iunie 2009”), în care se afirma că planul de redresare și recuperare prezentat la 24 aprilie 2009 de către BPP băncii centrale propunea, între altele, o operațiune de recapitalizare cu o contribuție a statului cu o valoare între 150 și 200 de milioane EUR sub formă de acțiuni ordinare, acțiuni preferențiale și obligații suplimentare nerambursabile. Acest plan nu a fost acceptat deoarece s-a considerat că „nu respectă reglementările privind recapitalizarea definite în legea nr. 63-A/2008 sau orientările Uniunii Europene referitoare la acest aspect care au ca scop asigurarea conformității cu normele comunitare în materie de concurență, având în vedere că în acest caz este prezent ajutorul de stat”.
(28)
În documentul din 9 iunie 2009 se afirma, de asemenea, că un mare număr de clienți ai BPP și-au încredințat economiile spre a fi gestionate de către bacă, aceasta investindu-le în instrumente financiare răspândite în zeci de societăți vehicul cu sediul în jurisdicții offshore (instrumente cu „rentabilitate absolută” - Absolute Return). În pofida riscului inerent al acestor produse, BPP a stabilit o rată de remunerație și a garantat întregul capital investit de acești clienți la scadență. Această garanție a rentabilității nu a fost niciodată comunicată autorităților de supraveghere și nici nu a fost inclusă și înregistrată în bilanțul contabil al băncii. Prin faptul că au ascuns acest pasiv, acționarii băncii nu au fost nevoiți să contribuie cu capital suplimentar pentru a îndeplini cerințele legale și de reglementare în vigoare. În plus, în conformitate cu documentul din 9 iunie 2009, în urma anchetei desfășurate de Comisia Valorilor Mobiliare din Portugalia (Comissăo do Mercado de Valores Mobiliários - CMVM) și Banco de Portugal, au fost constate nereguli grave care reprezintă practici infracționale din partea BPP.
2.5. Situația produselor de investiție cu rentabilitate absolută
(29)
În documentul din 9 iunie 2009, autoritățile portugheze au afirmat, de asemenea, că analizează împreună cu autoritățile de supraveghere o soluție pentru minimizarea pierderilor pentru clienții BPP care dețin instrumente cu rentabilitate absolută, ale căror investiții sunt în pericol. Soluția concepută de guvern ar include, printre altele, următoarele caracteristici: 1. crearea unui nou instrument financiar, reprezentativ pentru portofoliul actual indirect de instrumente cu rentabilitate absolută, pentru a înlocui pozițiile actuale ale investitorilor; 2. instrumentul financiar ar fi emis și gestionat de către o entitate independentă de BPP și deținută și gestionată de instituții bancare naționale.
2.6. Procedura oficială de investigare și a doua prelungire a măsurii de ajutor de urgență
(30)
La 15 iulie 2009, Comisia a invitat autoritățile portugheze să prezinte de urgență planul de restructurare pentru BPP, chiar și în formă provizorie, reamintind că ajutorul de salvare a devenit ilegal de la 6 iunie 2009.
(31)
Deoarece planul solicitat nu a fost prezentat, prin scrisoarea din 6 octombrie 2009, Comisia a transmis o atenționare oficială în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.
(32)
La 10 noiembrie 2009, Comisia a inițiat procedura oficială de investigare cu privire la presupusa măsură de ajutor de stat. În aceeași decizie, Comisia a emis un ordin de informare, solicitând Portugaliei să prezinte planul de restructurare până la 22 decembrie 2009.
(33)
Decizia Comisiei de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (7). Comisia a invitat părțile interesate să prezinte observații cu privire la măsura de ajutor.
(34)
La 3 decembrie 2009, autoritățile portugheze au informat Comisia că garanția de stat urma să fie extinsă pe o perioadă suplimentară de șase luni. Potrivit autorităților portugheze, statul a fost obligat să reînnoiască garanția deoarece o întrerupere imediată a activității BPP ar fi compromis în mod clar soluția în curs de analiză. Deoarece BPP nu avea, în mod evident, capacitatea de a rambursa împrumutul, băncile care acordaseră împrumutul BPP au convenit să prelungească scadența acestuia cu încă șase luni, fără să modifice condițiile curente și fără finanțare suplimentară, cu condiția ca garanția de stat corespunzătoare să fie, de asemenea, prelungită.
(35)
La 5 decembrie 2009, garanția de stat a fost, în consecință, prelungită cu încă șase luni. Prelungirea nu a fost notificată Comisiei: autoritățile portugheze doar au informat Comisia cu privire la faptul că garanția aferentă împrumutului urma să fie reînnoită.
(36)
La 25 februarie 2010, autoritățile portugheze au trimis o scrisoare în care au explicat elementele pe care guvernul le considera a constitui o bază pentru o soluție la problemele create de BPP pentru o parte semnificativă a clienților acesteia, respectiv investitorii în produsul de investiție cu rentabilitate absolută.
(37)
În aceeași scrisoare, autoritățile portugheze au informat Comisia că, la 11 decembrie 2009, guvernul decisese următoarele:
(i)
să înființeze un Fond de investiții special (Fundo Especial de Investimento - FEI) închis și nearmonizat, format din resurse (active și pasive brute) deținute în produsul de investiții cu rentabilitate absolută, caracterizat de următoarele: (a) gestionare pasivă a fondului de investiții special; (b) subscriere în natură a acțiunilor; (c) termen de patru ani cu posibilitate de extindere până la maximum zece ani prin decizie a adunării acționarilor (1 acțiune = 1 vot); (d) participare a clienților ca membri în mod voluntar;
(ii)
să reînnoiască garanția de stat pentru împrumutul de 450 de milioane EUR până la momentul creării fondului de investiții special;
(iii)
să activeze Fondul de garanții la depozite (Fundo de Garantia de Depósitos - FGD), care garantează rambursarea integrală a valorii soldurilor de credit în numerar ale fiecărui depunător, în cazurile în care această valoare nu depășește 100 000 EUR, și Sistemul de compensare a investitorilor (Sistema de Indemnizaçăo aos Investidores - SII), care garantează compensarea cu până la maximum 25 000 EUR per investitor, în condițiile stabilite prin lege, fără a implica fonduri publice;
(iv)
să acorde o asigurare de până la 250 000 EUR clienților care participă la FEI, cu condiția ca aceștia să se încadreze în criteriile FGD și SII; astfel, diferența negativă, dacă ar exista, între venitul clientului - sub forma rambursărilor din FGD și SII și a plăților din FEI - și valoarea nominală a investiției, până la un plafon de 250 000 EUR, la 24 noiembrie 2008, ar fi asigurată de către stat.
(38)
Angajamentul asumat de statul portughez în legătură cu investitorii FEI, astfel cum rezultă din sistemul juridic al acestuia, va fi aplicabil doar la data închiderii fondului, care survine la patru ani de la crearea acestuia - 30 martie 2014 (8).
(39)
La 1 februarie 2010, Comisia Valorilor Mobiliare din Portugalia (CMVM) a autorizat crearea FEI astfel cum este descris mai sus, Privado Fundos - Sociedade Gestora de Fundos de Investimento, S.A. fiind responsabilă pentru gestionarea fondului, iar Banif - Banco de Investimento, S.A servind drept depozitar al fondului.
(40)
FEI a fost înființat la 30 martie 2010.
(41)
La 16 aprilie 2010, Banco de Portugal a emis un comunicat în care afirma că autorizația bancară a BPP a fost revocată prin decizia din 15 aprilie 2010, având în vedere imposibilitatea restructurării sau recapitalizării băncii. Ulterior, la 22 aprilie 2010, Banco de Portugal a solicitat lichidarea BPP la instanța competentă (Tribunal de Comércio de Lisboa), prezentând în același timp o propunere de numire a unei comisii de lichidare. Lichidarea BPP urmează normele portugheze privind lichidarea care se aplică în mod specific instituțiilor bancare. Autoritățile portugheze estimează că diferitele etape juridice prevăzute în legislația relevantă conduc la concluzia că lichidarea ar putea dura aproximativ un an.
(42)
La 13 mai 2010, autoritățile portugheze au comunicat Comisiei că, pe baza contractului de împrumut (9), garanția a fost solicitată de către consorțiul bancar și a fost executată la 7 mai 2010, atunci când Portugalia a rambursat 450 de milioane EUR celor șase bănci. Statul portughez a afirmat că a luat deja măsurile necesare pentru exercitarea drepturilor sale privilegiate și prioritare în calitate de creditor cu privire la garanția reală aferentă garanției de stat, prezentându-și revendicările înaintea instanței relevante (10).
3. DECIZIA COMISIEI PRIVIND PROCEDURA OFICIALĂ DE INVESTIGARE
(43)
În decizia sa din 10 noiembrie 2009 de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Comisia și-a prezentat evaluarea și îndoielile preliminare cu privire la compatibilitatea măsurilor în cauză cu piața internă. Măsurile respective erau următoarele:
-
Stabilirea prețului garanției, care era sub nivelul necesar în mod normal în conformitate cu Comunicarea privind sectorul bancar (11). Comisia și-a exprimat îndoiala că remunerația era corespunzătoare, având în vedere riscul. Comisia a autorizat stabilirea prețului doar pe baza angajamentului Portugaliei de a prezenta un plan de restructurare care, pe termen mai lung, ar elimina în mod adecvat acest avantaj.
-
Faptul că Portugalia nu a prezentat planul de restructurare în pofida atenționării oficiale în acest sens din scrisoarea din 6 octombrie 2009.
-
Prelungirea garanției (la 5 iunie 2009) ulterior perioadei de șase luni aprobată inițial de Comisie.
4. OBSERVAȚIILE PORTUGALIEI
(44)
În observațiile prezentate de acestea cu privire la inițierea procedurii oficiale de investigare, autoritățile portugheze au susținut că nu au pierdut din vedere angajamentul luat față de Comisie de a prezenta un plan de restructurare a BPP. Cu toate acestea, potrivit scrisorii acestora din 13 aprilie 2010, responsabilitatea pentru prezentarea planului de restructurare aparținea în ultimă instanță BPP (cu aprobarea Banco de Portugal), responsabilitatea statului portughez fiind doar transmiterea planului la Comisie. Autoritățile portugheze nu au prezentat planul de restructurare Comisiei din simplul motiv că planul prezentat de BPP nu a fost aprobat de Banco de Portugal. Ordinul impus în decizia Comisiei din 10 noiembrie 2009 nu putea fi, prin urmare, îndeplinit, în pofida eforturilor politice depuse de statul portughez pentru a asigura îndeplinirea efectivă de către BPP a obligațiilor acesteia față de Banco de Portugal, față de stat și, în ultimă instanță, față de Comisie.
(45)
În ceea ce privește ajutorul de stat acordat BPP, Portugalia susține că a fost și este compatibil cu piața internă în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE, deoarece a fost acordat în vederea garantării stabilității sistemului financiar național, prin analogie cu evoluțiile în context european.
(46)
În privința prelungirilor garanției de stat aferentă împrumutului de 450 de milioane EUR, Portugalia susține că acestea nu constituie un ajutor de stat nou, deoarece nu a existat nicio modificare a situației care a stat la baza aprobării de către Comisie a măsurii de ajutor de stat. Garanția de stat, prelungită de două ori, a continuat să aibă aceleași condiții: (i) nu a existat nicio majorare a valorii împrumutului; (ii) nu a existat nicio modificare a obligațiilor îndeplinite de împrumut (12); (iii) în baza contractului de garanție, aceasta urma să expire doar după 30 de zile de la data ultimei plăți din suma principală și din dobândă, iar Comisia cunoștea faptul că acordul de împrumut avea o durată de doi ani (13).
(47)
Referitor la nenotificarea prelungirilor garanției de stat, autoritățile portugheze susțin că reînnoirea contractului de împrumut nu depindea de statul portughez ci de consorțiul bancar și de BPP și că neprelungirea garanției ar fi condus la aceleași repercusiuni negative pentru sistemul financiar portughez care justificaseră pe deplin aprobarea de către Comisie a măsurii de ajutor de stat. În plus, Portugalia consideră că prelungirile garanției au fost automate în temeiul contractului care reglementează acordul de împrumut, deși au fost oficializate totuși din motive de certitudine juridică față de consorțiul bancar.
(48)
De asemenea, potrivit autorităților portugheze, prelungirile (chiar dacă ar fi considerate a constitui un ajutor nou) nu au generat un avantaj economic, deoarece BPP nu funcționa, în practică, cel puțin începând de la 1 decembrie 2008. Astfel, măsura, cu sau fără prelungiri, nu a „conferit un avantaj economic BPP și nu a consolidat poziția acesteia în raport cu concurenții săi din simplul motiv că BPP nu desfășura operațiuni pe piață și, în consecință, nu era în concurență cu alte bănci” (14). Portugalia consideră, prin urmare, că măsura nu a afectat nici concurența, nici schimburile comerciale între statele membre.
(49)
În observațiile lor cu privire la observațiile părților interesate (a se vedea mai jos), autoritățile portugheze au afirmat că împrumutul de 450 de milioane EUR a fost utilizat în mod transparent pentru a evita impactul sistemic și pentru îndeplinirea obligațiilor BPP astfel cum au fost înregistrate în bilanțul contabil la 24 noiembrie 2008.
(50)
Autoritățile portugheze au menționat, de asemenea, că Portugalia își va exercita drepturile asupra garanției reale aferente garanției de stat, în cadrul procedurii de lichidare a BPP. Având în vedere statutul său de creditor privilegiat al BPP, Portugalia are convingerea că va putea să recupereze întreaga sumă de 450 de milioane EUR pe care a plătit-o băncilor creditoare. În acest sens, autoritățile portugheze menționează că valoarea garanției reale era, la 7 mai 2010, cu peste 20 % mai mare decât suma totală a împrumutului garantat.
(51)
În ceea ce privește angajamentul statului de a compensa pierderile de până la 250 000 EUR ale clienților instrumentelor cu rentabilitate absolută care s-au alăturat FEI, Portugalia susține că acest angajament nu constituie ajutor de stat deoarece: (i) nu implică transferul niciunei resurse de stat către societatea care gestionează FEI sau către orice organism care desfășoară activități pe piață; (ii) este un mecanism regulamentar și acceptat care reprezintă o extensie logică a sistemului de compensare a investitorilor; (iii) nu implică nici un avantaj economic pentru investitori, cărora li se adresează în mod generic și exclusiv, în conformitate cu cerințele legale naționale și europene, și nicio denaturare a concurenței pe piață sau a relațiilor dintre statele membre.
(52)
În plus, Portugalia susține că plățile actuale către clienții FEI în urma acestui angajament vor fi minime, în cazul în care sunt într-adevăr efectuate. Autoritățile portugheze consideră că asigurarea de 250 000 EUR este o măsură care intenționează să genereze încredere în clienții FEI, ceea ce nu va conduce însă, în majoritatea scenariilor, la o plată efectivă. Conform unui scenariu conservator, bazat pe premisa că activele din cadrul FEI continuă să se deterioreze față de valoarea lor din octombrie 2009 în următorii patru ani, Portugalia calculează că plata maximă per client va fi de aproximativ 68 000 EUR. În cazul scenariilor mai favorabile, nu ar exista nicio plată.
5. OBSERVAȚIILE ALTOR PĂRȚI INTERESATE
(53)
În temeiul articolului 6 din Decizia Comisiei din 10 noiembrie 2009 de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Comisia a primit observații, la 6 aprilie 2010, de la părți interesate identificate în mod corespunzător, care au dorit să rămână anonime. În observațiile acestora cu privire la inițierea procedurii oficiale de investigare, părțile interesate au subliniat că niciuna dintre condițiile în care a fost acordată garanția de stat (durata maximă de șase luni și prezentarea unui plan de restructurare) nu a fost respectată. Prin urmare, potrivit observațiilor prezentate, ajutorul era ilegal, iar Comisia ar trebui să impună Portugaliei întreruperea garanției. În plus, cele 450 de milioane EUR, în loc să fie utilizate pentru restructurarea băncii, au fost utilizate pentru rambursarea anumitor clienți ai BPP, în detrimentul tuturor celorlalți.
6. EVALUARE
6.1. Calificarea măsurilor ca ajutor de stat
(54)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede:
„Cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.”
(55)
Pentru ca articolul 107 alineatul (1) din TFUE să fie aplicabil, trebuie să existe o măsură de ajutor imputabilă statului care să fie acordată prin resurse de stat, care să afecteze schimburile comerciale între statele membre și care să denatureze concurența pe piața internă prin conferirea unui avantaj selectiv anumitor întreprinderi.
6.1.1. Garanția de stat aferentă împrumutului de 450 de milioane EUR
(56)
Comisia reamintește că a stabilit deja în Decizia privind ajutorul de salvare din 13 martie 2009 că garanția de stat constituie ajutor de stat (15). Măsura este finanțată prin resurse de stat deoarece constă într-o garanție de stat acordată de Portugalia. Într-adevăr, rambursarea efectuată de statul portughez către consorțiul bancar la 13 mai 2010 (a se vedea considerentul 42 de mai sus) demonstrează în mod clar că au fost implicate resurse de stat.
(57)
Astfel cum s-a stabilit deja în Decizia privind ajutorul de salvare din 13 martie 2009 (16), garanția de stat a permis BPP să beneficieze de condiții financiare mai favorabile pentru împrumutul obținut față de cele disponibile în mod normal pe piață pentru întreprinderi în circumstanțe similare, în situația improbabilă, așa cum admit autoritățile portugheze, în care astfel de împrumuturi chiar ar fi disponibile. În această privință, în Decizia privind ajutorul de salvare s-a afirmat deja că un comision de 20 de puncte de bază se situează mult sub nivelul rezultat din aplicarea recomandării Băncii Centrale Europene din 20 octombrie 2008. În pofida nivelului ridicat al garanției reale, Comisia a concluzionat că remunerația pentru garanția de stat era considerabil mai scăzută decât ceea ce s-ar considera în general ca fiind adecvat pentru băncile aflate în situație de dificultate. Această remunerație era considerată adecvată doar în etapa de salvare, cu condiția prezentării unui plan de restructurare înainte de 5 iunie 2009.
(58)
Spre deosebire de alte bănci, care nu au beneficiat de garanții de stat pentru împrumuturi, BPP a obținut un avantaj economic în sensul că comisionul perceput pentru garanția de stat se situa în moc clar sub nivelul pieței.
(59)
Argumentul prezentat de autoritățile portugheze potrivit căruia BPP nu a desfășurat activități pe piață după 1 decembrie 2008 nu poate fi acceptat. Având în vedere că autorizația bancară a BPP a fost revocată de către Banco de Portugal doar la 15 aprilie 2010, BPP ar fi putu intra sau reintra pe piață fără un anunț prealabil. Într-adevăr, planurile de recuperare pentru BPP prezentate între decembrie 2008 și aprilie 2009 indică potențialul băncii de a continua să desfășoare o activitate economică drept consecință a măsurii de salvare. Având în vedere activitățile și poziția BPP pe piața financiară națională și pe cea internațională, acest avantaj ar putea afecta concurența și schimburile comerciale între statele membre în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. Doar începând cu 15 aprilie 2010, odată cu revocarea autorizației bancare, BPP și-a pierdut orice capacitate de a reintra pe piață și de a putea să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale între statele membre.
(60)
Pe baza celor de mai sus, Comisia concluzionează că garanția de stat a conferit un avantaj economic pentru BPP prin utilizarea resurselor de stat imputabilă Portugaliei. Acest avantaj poate afecta concurența și schimburile comerciale între statele membre în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. Prin urmare, măsurile constituie ajutor de stat.
6.1.2. Garanția de 250 000 EUR pentru clienții FEI
(61)
Astfel cum s-a descris mai sus, beneficiarii acestei măsuri sunt clienți ai BPP care au investit în produsele cu rentabilitate absolută și au optat să devină membri ai FEI. În absența soluției puse în aplicare de Portugalia, clienții FEI ar risca să nu își poată primi sumele de bani sau, mai probabil, să li se ramburseze o sumă mai mică decât în baza garanției. Potrivit estimărilor proprii ale Portugaliei, este posibil ca profitul acestora în calitate de clienți FEI să sporească prin garanție. Prin urmare, clienții FEI au beneficiat de un avantaj în urma măsurii.
(62)
Totuși simpla depunere de fonduri nu constituie în mod necesar o activitate comercială în sensul normelor privind ajutorul de stat și, într-adevăr, potrivit informațiilor prezentate de Portugalia, majoritatea participanților la FEI sunt persoane fizice care nu sunt întreprinderi. Cu toate acestea, în măsura în care sumele FEI garantate prin garanție de stat sunt în beneficiul întreprinderilor, acestea ar putea constitui ajutor de stat.
(63)
Cu toate acestea, cifrele furnizate de Portugalia indică în mod clar că plata efectuată de stat se va situa cu mult sub pragul de minimis de 200 000 EUR pe o perioadă de trei ani (17), odată ce se ia în considerare asigurarea oferită de Sistemul de compensare a investitorilor și de Fondul de garanții la depozite, precum și valoarea probabilă pe care, în cazul unor premise prudente, investitorii o vor recupera din activele de bază.
6.2. Compatibilitatea în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE
6.2.1. Garanția de stat aferentă împrumutului de 450 de milioane EUR
(64)
Portugalia susține că elementul de ajutor ar trebui să fie evaluat pe baza articolului 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE, care permite Comisiei să declare ajutorul compatibil cu piața internă dacă acesta are ca scop să remedieze „perturbări grave ale economiei unui stat membru”. Comisia reamintește că instanța competentă în materie a subliniat faptul că articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE trebuie să fie aplicat restrictiv și trebuie să elimine o perturbare a întregii economii a unui stat membru (18).
(65)
Comisia a recunoscut deja că actuala criză financiară globală poate crea o perturbare gravă a economiei unui stat membru și că măsurile de sprijinire a băncilor ar putea fi considerate drept o posibilitate de remediere a acestei perturbări. Această evaluare a fost confirmată în Comunicarea privind sistemul bancar (19), Comunicarea privind recapitalizarea (20), Comunicarea privind activele depreciate (21) și Comunicarea privind restructurarea (22) adoptate de Comisie. Articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE poate, prin urmare, servi drept temei juridic pentru măsurile de ajutor luate în vederea abordării acestei crize sistemice. În ceea ce privește în mod specific economia portugheză, acesta a fost, de asemenea, temeiul juridic adecvat pentru mai multe decizii ale Comisiei de aprobare a măsurilor luate de autoritățile portugheze pentru combaterea crizei financiare, în special aprobarea de către aceasta a programului portughez de recapitalizare și prelungirea acestuia, ultima astfel de decizie datând din martie 2010 (23).
(66)
În ceea ce privește cazul în speță, Comisia observă, de asemenea, că în Decizia sa privind ajutorul de salvare, a fost evaluată aplicabilitatea articolului 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE, considerându-se că acesta nu se aplică, deoarece nerespectarea de către BPP a obligațiilor sale financiare ar putea avea un efect negativ asupra întregului sistem financiar portughez (a se vedea considerentele 33-45 din Decizia privind ajutorul de salvare).
(67)
Concomitent cu neprezentarea un plan de restructurare, în pofida solicitărilor repetate și a ordinului de informare, astfel cum se descrie la considerentele 30-32 de mai sus, Portugalia a prelungit de două ori garanția fără a notifica în prealabil Comisia și fără a obține aprobarea acesteia.
(68)
Argumentele autorităților portugheze potrivit cărora Comisia cunoștea faptul că, în temeiul contractului, garanția putea fi furnizată pe o perioadă de doi ani și că nu a existat nicio modificare semnificativă a garanției de stat nu pot fi acceptate. Decizia privind ajutorul de salvare stabilea o legătură între aprobarea garanției de stat și punerea în aplicare a angajamentului autorităților portugheze de a prezenta planul de restructurare în termen de șase luni. Acest angajament nu a fost respectat de către autoritățile portugheze.
(69)
În plus, existența unei reînnoiri stipulate prin contract a garanției de stat în temeiul unei decizii luate de consorțiul bancar și de BPP nu poate exonera Portugalia de obligațiile precise și explicite care decurg din angajamentele pe care aceasta le-a luat înaintea comisiei și pe care s-a bazat Decizia privind ajutorul de salvare sau de obligațiile sale în temeiul articolului 108 alineatul (3) din TFUE.
(70)
Poziția Portugaliei în privința obligației de a prezenta planul de restructurare, respectiv că singura sa sarcină era transmiterea planului respectiv la Comisie nu poate fi, nici aceasta, acceptată din perspectiva angajamentelor pe care s-a bazat Decizia privind ajutorul de salvare. În orice caz, este cert că planul de restructurare nu a fost prezentat în termenul necesar prevăzut în Decizia privind ajutorul de salvare și, prin urmare, baza pe care s-a acordat aprobarea nu a fost susținută.
(71)
Prin urmare, stabilirea prețului garanției a fost sub nivelul impus în mod normal în conformitate cu Comunicarea privind sectorul bancar pentru ca aceasta să fie considerată ajutor compatibil, iar Comisia a autorizat acel nivel al prețului în Decizia privind ajutorul de salvare doar pe baza unui angajament luat de Portugalia de a prezenta un plan de restructurare sau lichidare care să minimizeze în mod adecvat denaturarea concurenței. Nu a fost prezentat niciun astfel de plan până la 5 iunie 2009, Comisia concluzionând, prin urmare, că nici garanția oferită de Portugalia la 5 decembrie 2008, nici continuarea acesteia după 5 iunie 2009 nu sunt compatibile cu piața internă.
(72)
Deși Portugalia nu a prezentat nici un plan de restructurare pentru BPP, autoritățile portugheze au oferit informații doveditoare potrivit cărora procedura de lichidare care a început la 15 aprilie 2010 cu revocarea autorizației bancare a BPP va conduce la lichidarea acesteia. În plus, nu va fi acordată nicio compensație acționarilor BPP, în afara oricăror sume care provin din procedura de lichidare. Pe baza acestor informații, Comisia consideră că nu va exista nici un risc de denaturare a concurenței în viitor în ceea ce privește BPP. Totuși, această concluzie nu elimină incompatibilitatea măsurii luate în favoarea Portugaliei pe perioada 5 decembrie 2008 - 15 aprilie 2010.
(73)
Pentru a determina un preț al pieței pentru dobânda la împrumut, Comisia și-a întemeiat evaluarea pe Comunicarea Comisiei privind revizuirea metodei de stabilire a ratelor de referință și de scont (24). Comisia stabilește ratele de referință care se presupune că reflectă nivelul mediu al ratelor dobânzilor percepute pe piață pentru împrumuturi pe termen mediu și lung garantate cu garanții normale. Această rată de referință este o rată de bază care poate fi majorată în situațiile care implică un anumit risc, de exemplu, o întreprindere în dificultate sau atunci când garanția care este solicitată în mod normal de către bancă nu este oferită. În circumstanțe excepționale, elementul de ajutor al garanției s-ar putea dovedi a avea o valoare la fel de mare ca suma efectiv acoperită de garanția respectivă.
(74)
Garanția a permis BPP să beneficieze de condiții financiare mai favorabile la împrumut față de cele disponibile în mod normal pe piețele financiare. Comisia consideră că elementul de ajutor al garanției poate fi calculat ca diferența dintre rata dobânzii pe care BPP ar fi trebuit să o plătească pentru un împrumut în condițiile pieței, adică fără o garanție, și rata dobânzii la care împrumutul garantat a fost oferit în realitate. Această diferență poate fi considerată a corespunde primei pe care un garant din economia de piață ar fi solicitat-o pentru astfel de garanții.
(75)
În cazul de față, Comisia consideră că, în absența garanției, BPP ar fi plătit o rată a dobânzii cel puțin egală cu rata de referință dobânzii de referință plus 400 de puncte de bază deoarece era o întreprindere în dificultate oferind un nivel ridicat al garanției reale. Comisia consideră că spread-ul de 400 de puncte de bază este adecvat având în vedere nivelul ridicat al garanției reale a împrumutului (a se vedea considerentul 17), care a crescut probabilitatea recuperării de către creditor a cel puțin o parte din împrumut în pofida situației foarte dificile a BPP. Elementul de ajutor al garanției constă astfel în diferența dintre rata dobânzii de referință plus 400 puncte de bază și rata dobânzii la care împrumutul garantat a fost oferit (respectiv, EURIBOR + 100 de puncte de bază), după deducerea prețului plătit efectiv pentru garanție, adică 20 de puncte de bază.
(76)
În acest context, Comisia menționează, de asemenea, că Portugalia a afirmat că a depus deja cererile necesare pentru a-și exercita drepturile privilegiate și prioritare cu privire la garanția reală pe care le are asupra BPP și că va continua să acționeze astfel până la recuperarea sumei integrale a împrumutului (25). Comisia consideră că Portugalia are obligația de a acționa astfel în vederea aplicării clauzelor contractului de garanție; orice neexercitare a drepturilor sale asupra garanției reale în sensul recuperării sumei integrale a împrumutului ar constitui ajutor de stat în favoarea BPP.
6.3. Utilizarea împrumutului de 450 de milioane EUR de către BPP
(77)
Partea terță interesată care a prezentat observații la Decizia Comisiei de inițiere a procedurii oficiale de investigare a susținut că împrumutul de 450 de milioane EUR, în loc să fie utilizat pentru restructurarea BPP, a fost utilizat pentru rambursarea de sume către anumiți clienți ai băncii, în detrimentul tuturor celorlalți. Comisia a primit informații din partea autorităților portugheze indicând că împrumutul a fost utilizat pentru rambursarea creditorilor BPP ale căror credite erau scadente sau ale căror linii de creditare expirau și care au decis să nu își prelungească creditele sau să nu își reînnoiască liniile de creditare. Comisia nu a constatat nicio probă solidă care să susțină afirmațiile terței părți interesate.
7. CONCLUZIE
(78)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că garanția de stat acordată BPP constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, care nu poate fi declarat compatibil cu piața internă.
8. RECUPERARE
(79)
În conformitate cu articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, atunci când se iau decizii negative în cazuri de ajutor ilegal, Comisia decide dacă statul membru în cauză ia toate măsurile necesare pentru a recupera ajutorul de la beneficiar. Doar ajutorul care este incompatibil cu piața internă trebuie recuperat.
(80)
Scopul recuperării este restabilirea situației existente înainte de acordarea ajutorului. Aceasta se obține odată ce ajutorul incompatibil este restituit de către BPP, care astfel renunță la avantajul de care a beneficiat în raport cu concurenții săi. Suma care trebuie recuperată ar trebui să fie de așa natură încât să elimine avantajul economic acordat BPP.
(81)
În conformitate cu punctul 3.1 din Comunicarea Comisiei cu privire la aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE privind ajutoarele de stat sub formă de garanții (denumită în continuare „Comunicarea Comisiei privind garanțiile”) (26), în cazul unei garanții de stat individuale, elementul de ajutor trebuie să fie evaluat prin referire la condițiile garanției și împrumutului. Având în vedere dificultățile financiare grave ale BPP la momentul la care s-a acordat garanția, este puțin probabil ca întreprinderea să fi avut capacitatea de a obține un împrumut bancar pe piață fără intervenția statului.
(82)
Pentru cuantificarea exactă a sumei ajutorului, având în vedere că nu poate fi determinat un preț al pieței adecvat pentru remunerația garanției de stat, trebuie să fie definit un reper rezonabil. Astfel cum s-a prezentat la prima liniuță de la punctul 3.2 al Comunicării Comisiei privind garanțiile, „echivalentul-subvenție sub formă de numerar” într-un anumit an poate fi calculat în același mod ca echivalentul-subvenție al unui credit în condiții preferențiale. Astfel, suma ajutorului poate fi calculată ca diferența dintre o rată teoretică a dobânzii pe piață și rata dobânzii obținută prin intermediul unei garanții de stat, după deducerea oricăror prime plătite.
(83)
În cazul de față, având în vedere dificultățile financiare și luând în considerare garanția reală constituită, BPP ar fi trebuit să plătească pentru un împrumut în condiții de piață, adică fără o garanție, rata dobânzii de referință plus o primă de risc de 400 de puncte de bază. Suma ajutorului ar trebui, prin urmare, să fie calculată ca diferența între această rată teoretică a pieței și rata dobânzii la care împrumutul garantat a fost efectiv oferit (respectiv EURIBOR + 100 de puncte de bază), după deducerea prețului efectiv plătit pentru garanție, respectiv 20 de puncte de bază.
(84)
În ceea ce privește suma totală a împrumutului în sine, în conformitate cu autoritățile portugheze, statul portughez a luat până în prezent toate măsurile și a parcurs toate etapele necesare pentru aplicarea drepturilor sale prioritare asupra garanției reale pe care o deține de la BPP (a cărei valoare a fost estimată la o sumă semnificativ mai mare decât valoarea împrumutului) (27). Comisia pornește de la premisa că statul portughez va continua să își exercite aceste drepturi, obținând astfel suma întreagă a împrumutului în cadrul procesului de lichidare, astfel cum a și afirmat în răspunsul său din 15 iunie 2010 (28).
(85)
Suma menționată la considerentul 83 constituie suma care trebuie să fie recuperată, plus dobânda efectiv acumulată cu privire la suma respectivă de la data la care ajutorul a fost pus la dispoziția beneficiarului (5 decembrie 2008) până la recuperarea efectivă a acestuia. Această dobândă nu poate fi mai mică decât suma calculată în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (29),
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Ajutorul de stat implicat în garanția aferentă unui împrumut de 450 de milioane EUR, acordat ilegal de către Portugalia, în încălcarea articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în favoarea Banco Privado Português, este incompatibil cu piața internă.
Articolul 2
(1) Portugalia recuperează ajutorul menționat la articolul 1 de la beneficiar.
(2) Sumele care trebuie recuperate sunt purtătoare de dobândă de la data la care au fost puse la dispoziția beneficiarului până la recuperarea lor efectivă.
(3) Dobânda se calculează pe o bază compusă, în conformitate cu capitolul V al Regulamentului (CE) nr. 794/2004.
Articolul 3
(1) Recuperarea ajutorului menționat la articolul 1 este imediată și efectivă.
(2) Portugalia asigură punerea în aplicare a prezentei decizii în termen de patru luni de la data notificării acesteia.
Articolul 4
(1) În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Portugalia prezintă Comisiei următoarele informații:
(a)
suma totală (suma principală și dobânda) care trebuie să fie recuperată de la beneficiar;
(b)
o descriere detaliată a măsurilor luate deja și planificate în vederea respectării prezentei decizii;
(c)
documentele care demonstrează faptul că statul portughez și-a exercitat drepturile prioritare asupra garanției reale oferite de Banco Privado Português în contextul garanției.
(2) Portugalia informează permanent Comisia cu privire la evoluția măsurilor naționale luate pentru punerea în aplicare a prezentei decizii până la finalizarea recuperării ajutorului menționat la articolul 1. Aceasta depune imediat, la simpla cerere a Comisiei, informații cu privire la măsurile luate deja și planificate în vederea respectării prezentei decizii. De asemenea, Portugalia oferă informații detaliate privind cuantumul de ajutor și dobândă deja recuperat de la beneficiar.
Articolul 5
Prezenta decizie se adresează Republicii Portugheze.
Adoptată la Bruxelles, 20 iulie 2010.


Input:
NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 644/2010
z 20. júla 2010,
ktorým sa stanovuje koeficient pridelenia, ktorý sa má uplatňovať na žiadosti o dovozné povolenia predložené v období od 9. do 16. júla 2010 v rámci colnej kvóty otvorenej pre kukuricu nariadením (ES) č. 969/2006
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (1),
so zreteľom na nariadenie Komisie (ES) č. 1301/2006 z 31. augusta 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné pravidlá pre správu dovozných colných kvót pre poľnohospodárske produkty spravovaných prostredníctvom systému dovozných licencií (2), a najmä na jeho článok 7 ods. 2,
keďže:
(1)
Nariadením Komisie (ES) č. 969/2006 (3) sa otvorila ročná dovozná colná kvóta na 242 074 ton kukurice (poradové číslo 09.4131).
(2)
V článku 2 ods. 1 nariadenia (ES) č. 969/2006 sa stanovil objem čiastkového obdobia č. 2 na 121 037 ton na obdobie od 1. júla do 31. decembra 2010.
(3)
Z oznámenia podľa článku 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 969/2006 vyplýva, že žiadosti podané v období od 9. júla 2010 od 13. hod. bruselského času do 16. júla 2010 do 13.00 hod. bruselského času, v súlade s článkom 4 ods. 1 uvedeného nariadenia, prekračujú objemy, ktoré sú k dispozícii. Z uvedeného dôvodu by sa malo určiť, do akej miery sa môžu dovozné povolenia vydávať stanovením koeficientu pridelenia, ktorý sa má uplatňovať na požadované objemy.
(4)
Podľa nariadenia (ES) č. 969/2006 je takisto potrebné už nevydávať dovozné povolenia na prebiehajúce kvótové čiastkové obdobie.
(5)
S cieľom zabezpečiť dobré riadenie postupu vydávania dovozných povolení by malo toto nariadenie nadobudnúť účinnosť ihneď po jeho uverejnení,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
1. Každej žiadosti o dovozné povolenie pre kvótu kukurice uvedenú v nariadení (ES) č. 969/2006 podanej v období od 9. júla 2010 od 13. hod. do 16. júla 2010 do 13.00 hod. bruselského času sa musí vyhovieť vydaním povolenia na požadovaný objem upravený podľa koeficientu pridelenia o 40,231108 %.
2. Vydávanie povolení na požadovaný objem sa od 16. júla 2010 od 13.00 hod. bruselského času na prebiehajúce kvótové čiastkové obdobie pozastavuje.
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 20. júla 2010


Input:
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o režimu podpory C 38/09 (ex NN 58/09), který hodlá Španělsko provést ve prospěch podniku Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE)
(oznámeno pod číslem K(2010) 4925)
(Pouze španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/1/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na protokol č. 29 o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie (1),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými články (2), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. ŘÍZENÍ
(1)
Dne 22. června 2009 obdržela Komise stížnost na záměr španělské vlády upravit systém financování španělského veřejnoprávního poskytovatele rozhlasového a televizního vysílání Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE). Dne 5. srpna 2009 proto Komise požádala Španělsko, aby jí o této úpravě poskytlo informace, zejména pak co se týče vztahu mezi novými daněmi a financováním RTVE. Dnem 1. září 2009 vstoupil v platnost nový zákon č. 8/2009 ze dne 28. srpna o financování Corporación de Radio y Televisión Española (Ley 8/2009, de 28 de agosto, de financiación de la Corporación de Radio y Televisión Española) (3), kterým se mění zákon č. 17/2006 ze dne 5. června o veřejnoprávním rozhlasovém a televizním vysílání (Ley 17/2006, de 5 junio, de la radio y la televisión de titularidad estatal) (4). Španělsko zaslalo Komisi požadované informace o režimu dne 21. září, 22. října a 26. října 2009.
(2)
Dopisem ze dne 2. prosince 2009 Komise informovala Španělsko o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s uvedeným opatřením řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek k dotčenému opatření.
(3)
Španělsko na rozhodnutí odpovědělo dopisem ze dne 21. prosince 2009. Komise obdržela připomínky od několika zúčastněných stran a předala je Španělsku, aby se k nim mohlo vyjádřit. Španělsko tak učinilo dopisem z 23. března 2010.
(4)
Prostřednictvím dopisů s datem 19. února a 19. května 2010 si Komise vyžádala dodatečné informace - španělské orgány na žádosti zareagovaly dopisy z 22. března a 31. května 2010.
(5)
Dne 18. března 2010 zahájila Komise řízení o nesplnění povinnosti zasláním výzvy podle článku 258 Smlouvy o fungování EU, neboť se domnívala, že ukládání daně z elektronických komunikací porušuje ustanovení článku 12 směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (6), jež detailně upravuje správní poplatky, které mohou členské státy ukládat podnikům poskytujícím telekomunikační služby nebo sítě tohoto typu. Šetření týkající se státní podpory probíhá, aniž by tím bylo dotčeno řízení o nesplnění povinnosti.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
(6)
Současný systém financování veřejnoprávního vysílání, které ve Španělsku provozuje RTVE, je upraven zákonem č. 17/2006 a byl schválen v rozhodnutích Komise z roku 2005 a 2007 (7). Zákon č. 17/2006 pověřuje RTVE posláním veřejné služby. Veřejná služba RTVE je definována v hlavě I zákona (zejména v článcích 2 a 3) a v jejích ustanoveních se uvádí, že rozhlasové vysílání bude zajišťovat podnik RNE (Radio Nacional de España) a televizní vysílání podnik RTVE (Radio Televisión Española). Hlava II, část IV stanoví podmínky finančního a hospodářského rámce, v rámci něhož bude RTVE svou veřejnou službu plnit. Článek 33 konkrétně stanoví, že RTVE bude za plnění svých povinností veřejné služby dostávat vyrovnávací platby z rozpočtu v ročních intervalech. Ty nepřesáhnou čisté náklady, které RTVE a RNE na odvedenou veřejnou službu vynaloží. Hlava II část VI pak stanoví vnější kontrolu ze strany parlamentu, audiovizuální rady a účetního dvora.
(7)
Roční rozpočtované náklady na fungování RTVE dosáhly v roce 2007 částky 1 177 miliardy EUR, v roce 2008 částky 1 222 miliardy EUR a v roce 2009 částky 1 146 miliardy EUR. V posledních letech získávala RTVE za plnění veřejné služby roční vyrovnávací platby ve výši přibližně 500 milionů EUR: v roce 2006 to bylo 575 milionů EUR, v roce 2007 obdržela 433 milionů EUR a v roce 2008 pak 500 milionů EUR. V roce 2009 se však vyrovnávací platba zvýšila až na 726 milionů EUR (již po snížení příjmů z reklamy).
(8)
Zákon č. 8/2009 upravuje zákon č. 17/2006, pokud jde o definici poslání veřejné služby a o možnou podnikatelskou činnost RTVE. K poslání veřejné služby, které schválila Komise v roce 2005, doplňuje další prvky. V prvé řadě omezuje nákup vysílacích práv k přenosu sportovních událostí všeobecného a zvýšeného zájmu pro společnost - s výjimkou olympijských a paralympijských her - na 10 % celkového ročního rozpočtu vyhrazeného na externí dodávky, koupě a služby (ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. i)). Stanoví také povinnosti týkající se vysílání pořadů pro děti (ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. d)) a omezuje vysílání filmů velkých zahraničních producentů v době největší sledovanosti na 52 premiér za rok (ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. m)).
(9)
Nový zákon rovněž stanoví, že koncem roku 2009 přestanou být zdrojem příjmů reklama, teleshopping, sponzoring nebo služby s placeným přístupem. Příjmy z příslušné podnikatelské činnosti budou nahrazeny prostředky získávanými ze stávajících poplatků nebo z nových daní, které se budou ukládat komerčním vysílacím subjektům a telekomunikačním operátorům. Španělsko doufá, že opatření zmírní tlak komerčních subjektů, zvýší jejich příjmy z reklamy a odstraní potenciální zdroj narušení trhu. RTVE bude dále používat jako zdroje podnikatelských příjmů poskytování služeb třetím stranám a prodej vlastní produkce (celkově cca 25 milionů EUR).
(10)
Roční příjmy z reklamy se doposud pohybovaly kolem 600 milionů EUR (667 milionů EUR v roce 2007 a 565 milionů EUR v roce 2008). Po ztrátě těchto podnikatelských příjmů budou čisté náklady RTVE na plnění služby veřejnoprávního vysílání dosahovat téměř stejné výše jako roční rozpočtované náklady na provoz. Španělsko tudíž navrhuje, že by se mohlo zrušení těchto příjmů kompenzovat zvýšením státního příspěvku z veřejných prostředků, a to až do vyrovnání ročních rozpočtových nákladů na provoz RTVE, přičemž odečítány by byly pouze malé příjmy ze zbývající podnikatelské činnosti uvedené v předchozím bodě (25 milionů EUR).
(11)
Celkové roční příjmy RTVE jsou v čl. 3 odst. 2 nového zákona stanoveny na maximálně 12 miliardy EUR v letech 2010 a 2011, v letech 2012-2014 se přepokládá nárůst o nanejvýše 1 % této částky a v následujících letech se zvýšení určí na základě ročního vývoje indexu spotřebitelských cen. Při určování těchto čísel a při porovnávání ročních rozpočtovaných nákladů RTVE Španělsko vypočítalo, že RTVE navíc vzniknou dodatečné roční náklady ve výši 104 milionů EUR, neboť vysílací čas dříve vyhrazený reklamě bude třeba pokrýt jiným audiovizuálním obsahem.
(12)
Podle plánování rozpočtu ve Španělsku budou tyto celkové roční příjmy složeny z příspěvků ze souhrnného státního rozpočtu dle režimu stanoveného zákonem č. 17/2006, jejichž výše se pohybuje kolem 500 milionů EUR, což odpovídá částce přidělované v dřívějších letech. Tyto prostředky budou získány na základě tří daňových opatření, která byla zavedena či upravena podle článků 4, 5 a 6 nového zákona a kterými jsou:
a)
daň ve výši 3 % z příjmu provozovatelů volně přístupného televizního vysílání a daň ve výši 1,5 % z příjmu provozovatelů zpoplatněného televizního vysílání. Tyto příspěvky nemohou představovat více než 15 % (v případě volně přístupného vysílání) a 20 % (v případě zpoplatněného vysílání) každoroční celkové podpory RTVE. Veškeré daňové příjmy, které tyto stropy překročí, se zahrnou do souhrnného státního rozpočtu. Tato daň se ukládá pouze subjektům usazeným ve Španělsku a služby dovážené z jiných členských států jí nepodléhají;
b)
daň ve výši 0,9 % z hrubého provozního příjmu (vyjma příjmu plynoucího z referenčního velkoobchodního trhu) provozovatelů telekomunikačních služeb, kteří jsou zapsaní v registru operátorů španělského regulačního orgánu pro telekomunikační trh Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones a provozují některou z následujících služeb: služby v rámci pevné telefonní sítě, služby v rámci mobilní telefonní sítě nebo poskytování internetového připojení. K této dani jsou povinny subjekty s celostátní působností nebo s působností přesahující území jedné autonomní oblasti, které poskytují audiovizuální služby nebo jakoukoli jinou službu, jež obsahuje reklamy. Předmětný příspěvek nemůže přesáhnout 25 % každoroční celkové podpory ve prospěch RTVE. Veškeré daňové příjmy, které tento strop překročí, se zahrnou do souhrnného státního rozpočtu. Tato daň se ukládá pouze subjektům usazeným ve Španělsku - služby dovážené z jiných členských států jí nepodléhají;
c)
80 % podíl z již existujícího poplatku za využívání rádiového spektra, a to až do maximální výše 330 milionů EUR, v souladu s ustanoveními zákona č. 32/2003 ze dne 3. listopadu 2003. Zbývající částka se zahrne do souhrnného státního rozpočtu. Uvedený procentuální podíl lze upravit v souladu s právními předpisy o souhrnném státním rozpočtu.
(13)
V článcích 5 a 6 zákona č. 17/2006 se výslovně uvádí, že daně ukládané provozovatelům komerčního televizního vysílání a telekomunikačním operátorům se vybírají „s cílem přispět k financování společnosti RTVE“. V jeho preambuli je pak explicitně zmíněna i souvislost mezi novými daněmi a finanční kompenzací vyplácenou RTVE za stažení z trhu s reklamou.
(14)
Pokud by příjmy z těchto tří fiskálních zdrojů nestačily pokrýt rozdíl ve výši 700 milionů EUR mezi obvyklými vyrovnávacími platbami za veřejnou službu (500 milionů EUR) a celkovými náklady na provoz RTVE, jež byly dosud pokrývány podnikatelskými příjmy, plánované rozpočtové prostředky budou doplněny prostředky ze souhrnného státního rozpočtu v souladu s článkem 33 zákona č. 17/2006 (s ustanoveními čl. 2 odst. 2 zákona č. 8/2009), který ukládá vládě povinnost hradit čisté náklady vznikající RTVE v souvislosti s povinností veřejné služby. S ohledem na výše uvedené je tedy financování čistých nákladů na veřejnou službu RTVE zaručeno do maximální výše 1,2 miliardy EUR bez ohledu na výnosy z daní.
(15)
Španělsko potvrdilo, že příspěvek plynoucí z daní ukládaných provozovatelům televizního vysílání a telekomunikačním operátorům, nebude výhradně a nutně určen jen RTVE. Španělsko totiž stanovilo maximální částky, které lze z těchto daní poskytovat, a „přebytečné“ prostředky budou zahrnuty do souhrnného státního rozpočtu tak, aby je bylo možné využít i k pokrývání jiných nákladů. Španělské orgány mají také volnost, co se týče rozhodování o částce, která se z vybraných prostředků nakonec RTVE poskytne; tímto právem však nejsou dotčeny zmiňované maximální stropy. Podle plánu rozpočtu na rok 2010 se RTVE například přidělí méně než polovina maximálního možného příspěvku.
(16)
Aby nedošlo k nadměrné náhradě, nový zákon článkem 8 stanoví rezervní fond, do něhož budou putovat příjmy, které RTVE přidělila vláda, ale které její skutečné čisté náklady na plnění veřejné služby převyšují. Rezerva je omezena na 10 % ročních rozpočtovaných nákladů RTVE. Prostředky, jež 10 % strop překročí, budou vráceny do státní pokladny. Rezerva bude sloužit k pokrytí možných ztrát z předcházejících let. Pokud se rezervní prostředky během čtyř let neutratí, budou státu navráceny tak, že se o jejich částku sníží odpovídající vyrovnávací platba potřebná k plnění veřejné služby v následujícím roce.
(17)
Že RTVE nezíská žádnou náhradu, jež by převyšovala její skutečné čisté náklady plus uvedenou 10 % rezervu, bude na základě článků 37 a 39 až 41 zákona č. 17/2006 zaručeno prostřednictvím vnějších kontrol ze strany auditorů, ze strany kontrolního orgánu Intervención General de la Administración del Estado, ze strany parlamentu, audiovizuální rady a účetního dvora. Vyrovnávací platby za plnění veřejné služby budou snižovány o příjmy z několika málo zbývajících podnikatelských činností (ustanovení čl. 7 odst. 1 zákona č. 8/2009).
(18)
V tomto rozhodnutí jsou zkoumány aspekty změn zavedených v současném systému financování RTVE, o nichž Komise vyjádřila pochybnosti ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
(19)
Komise uvedla, že hlavní podstatou změn provedených ve financování RTVE, jakož i téměř úplného upuštění od podnikatelských aktivit, je skutečnost, že část příjmů, které dosud podniku RTVE těmito činnostmi vznikaly, bude nahrazena příjmy, jež přinesou daně zavedené nebo upravené za stejným účelem. Z jednoznačných ustanovení zákona č. 8/2009 totiž vyplývá, že výše daní byla stanovena s cílem vyhradit jejich předem určenou procentuální část na financování RTVE. Tato souvislost mezi financováním a výnosy z nových daní nasvědčuje tomu, že existuje závazný vztah mezi určením daní a podporou poskytovanou RTVE v tom smyslu, že odpovídající vybrané prostředky se povinně určí k financování podpory a přímo se promítnou do její výše.
(20)
Soud se opakovaně usnesl na tom, že pokud je způsob financování nedílnou součástí opatření podpory, Komise jej musí při analýze opatření nutně zohlednit (8). Jestliže je daň konkrétně určená k financování podpory v rozporu s ostatními ustanoveními Smlouvy, Komise nemůže režim podpory, jehož je tato daň součástí, prohlásit za slučitelný s vnitřním trhem. Metoda použitá pro financování podpory tak může způsobit, že režim podpory bude neslučitelný s vnitřním trhem v celé své úplnosti.
(21)
Komise proto vyjádřila pochybnosti, zda nové daně tvoří nedílnou součást opatření, či nikoliv. Pokud její nedílnou součástí jsou, Komise by musela posoudit jejich slučitelnost se Smlouvou, což by mělo vliv na celkovou zákonnost režimu podpory. Tyto obavy se zdají oprávněné, zejména pokud se vezme v úvahu, že Komise má pochybnosti o tom, zda jsou nové daně ukládané podnikům poskytujícím služby v rámci pevné telefonní sítě, služby v rámci mobilní telefonní sítě a služby připojení k internetu slučitelné se směrnicí 2002/20/ES (9).
(22)
Komise si také nebyla jistá, zda Španělsko po reformě systému financování zajistilo dostatečné záruky, jež by bránily možným nadměrným náhradám. Odstranění reklamy se může promítnout do výdajů vysílacího subjektu v tom smyslu, že subjekt bude sestavovat program v menší závislosti na úvahách obchodního rázu.
(23)
Systém financování RTVE by měl navíc předpokládat vhodný postup, jenž by umožnil předem vyhodnotit, zda nové služby veřejnoprávního vysílání RTVE splňují věcné požadavky Amsterodamského protokolu (10). Na základě informací, které poskytlo Španělsko, však Komise nemohla posoudit, zda již země takový mechanismus má.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(24)
Komise obdržela připomínky od patnácti stran: od subjektů komerčního vysílání (TF1 a Evropského sdružení komerčních televizních společností (ACT)), od provozovatelů zpoplatněného televizního vysílání (DTS a Canal Satélite), od poskytovatelů telefonních a internetových služeb (redtel, ONO a AETIC), od provozovatelů kabelové televize (Cable Europe) a od inzerentů. Některé ze stran požádaly, aby nebyla zveřejněna jejich totožnost.
(25)
Většina zúčastněných stran si stěžovala na nezákonnost nových daní, které podle nich narušují hospodářskou soutěž mezi veřejnoprávním a soukromým televizním vysíláním, mezi televizním vysíláním nezpoplatněným a zpoplatněným nebo mezi subjekty, jež nabízejí pouze telekomunikační služby, a subjekty, jež kromě nich nabízejí také služby audiovizuální. Strany také zpochybnily slučitelnost daně z elektronických komunikací s článkem 12 směrnice 2002/20/ES (autorizační směrnice) (11).
(26)
Provozovatelé vysílání a poskytovatelé internetových služeb zpochybnili také slučitelnost definice poslání veřejné služby, kterým je RTVE pověřena. Definice se prý vyznačuje nepřesností a je příliš velkorysá, pokud jde o získávání vysílacích práv k význačným sportovním akcím nebo k filmům velkých zahraničích producentů. Konkrétně společnost TF1 poukazuje na skutečnost, že nebyla zavedena žádná kontrola ex ante, jaký vliv bude mít zavedení nových významných veřejnoprávních služeb ze strany RTVE.
(27)
Co se týče možného závazného vztahu mezi určením daní a podporou, provozovatelé vysílání a poskytovatelé internetových služeb tvrdí, že příjmy plynoucí z nových daní budou mít přímý vliv na podporu. Obávají se zejména, že nárůst daňových příjmů by mohl způsobit to, že náhrada poskytovaná RTVE přesáhne čisté náklady na plnění veřejné služby.
(28)
Pokud jde o přiměřenost podpory, několik provozovatelů televizního vysílání a poskytovatelů internetových služeb spatřuje určité riziko nadměrné náhrady. Rozpočet ve výši 1,2 miliardy EUR, který je pro RTVE plánován a který je určen zákonem č. 8/2009, prý není založen na odpovídajícím výpočtu čistých nákladů na plnění veřejné služby. Roční běžné náklady zahrnované do rozpočtu RTVE představují nahodilý základ, jenž nerozlišuje mezi podnikatelskou činností a veřejnou službou. Plánování zejména nezohledňuje snížení nákladů, k němuž by došlo v souvislosti se zrušením reklamy tím, že by přestaly být zapotřebí pořady, které jsou schopny zaujmout velké množství diváků, a jejich výroba (např. výroba kulturních pořadů) by v důsledku byla méně nákladná. Jiné zúčastněné strany se naopak obávají, že by RTVE mohla utrácet více peněz na hodnotné pořady.
(29)
Za možnou nadměrnou náhradu byla také považována skutečnost, že ztráta příjmů z reklamy by se v RTVE plně pokrývala státními prostředky. Při výpočtu kompenzace by se vycházelo z předchozích let, avšak hospodářská krize v roce 2010 pravděpodobně snížila příjmy z podnikatelské činnosti, a tudíž i celkové příjmy RTVE. Bylo by nespravedlivé, kdyby RTVE zrušením dvojitého financování získávala zaručené příjmy nezávisle na proměnných podnikatelských příjmech.
(30)
Provozovatelé vysílání zpochybňují také existenci účinného systému rozpočtové kontroly, jenž by zaručil, že z veřejných prostředků se budou pokrývat pouze čisté náklady na plnění veřejné služby.
IV. PŘIPOMÍNKY ŠPANĚLSKA
(31)
Španělsko se na úvod ohrazuje proti tomu, aby Komise v současném řízení posuzovala otázky přiměřenosti a existence kontroly ex ante pro nové významné služby. Ty jsou totiž součástí současného režimu financování RTVE, tak jak byl Komisí schválen v roce 2005 a 2007. Rozhodnutí o zahájení tohoto řízení se zakládá na tom, že reforma systému financování se považuje za novou podporu ve smyslu čl. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (12). Prvek „nové podpory“ by však byl omezen na reformu financování prostřednictvím zavedení nových daní, a ostatních prvků platného režimu by se nedotkl, ani by je nezměnil. Ostatní prvky by tudíž byly i nadále podporou existující, a Komise by je v tomto řízení neměla posuzovat.
(32)
Co se týče otázky povinné vázanosti určení daně, Španělsko tvrdí, že nové daně nejsou nedílnou součástí podpory, ani se přímo nepromítnou do její výše. Španělsko zdůrazňuje, že podle čl. 2 odst. 2 zákona č. 8/2009 (ve spojení s článkem 33 zákona č. 17/2006) jsou jediným faktorem pro určení výše veřejného financování RTVE její čisté náklady na plnění veřejné služby, nezávisle na výnosu z daní. Při plánování nákladů na veřejnou službu se nezohledňují příjmy pocházející z daní, ale vychází se z nákladů na tuto službu v předchozích letech.
(33)
Španělsko potvrdilo, že příspěvek pocházející z daní ukládaných provozovatelům televizního vysílání a telekomunikačním operátorům neplyne pouze do RTVE. Příjmy z daní se totiž převádějí do souhrnného státní rozpočtu (státní pokladny), ze kterého se posléze provádí veškeré platby RTVE. Španělsko stanovilo pro příspěvek pocházející z daní maximální stropy. Veškeré příjmy, které je překročí, se budou zásadně převádět do souhrnného státního rozpočtu, a budou se tak moci použít i pro jiné účely. Pod hranicí těchto maximálních stropů může Španělsko kromě toho rozhodnout o tom, jaké procento z daně RTVE skutečně přidělí. V plánu rozpočtu na rok 2010 se například počítá s tím, že se RTVE přidělí méně než polovina maximálního možného příspěvku.
(34)
Skutečnost, zda výnos z nových daní bude oproti předpokladům vyšší či nižší, nepovede podle španělských orgánů ke změnám v plánované výši vyrovnávacích plateb za plnění veřejné služby. Pokud by výnos z nových fiskálních zdrojů nepostačoval k pokrytí schodku ve financování zapříčiněného odstraněním reklamy, nezbytné prostředky by se v souladu s článkem 33 zákona č. 17/2006 získaly ze souhrnného státního rozpočtu. Naopak veškeré výnosy, jež budou přebývat, se odvedou do souhrnného státního rozpočtu. Jakékoliv příjmy, jež přesáhnou strop 1,2 miliardy EUR stanovený v čl. 3 odst. 2 zákona č. 8/2009, budou převedeny do státní pokladny. S ohledem na výše uvedené by se tedy celkové plánované financování veřejné služby RTVE neodvíjelo od výše zvláštních daňových výnosů, ale vycházelo by v každém případě ze souhrnného státního rozpočtu.
(35)
Pokud jde o přiměřenost podpory, Španělsko trvá na tom, že bude zaručen princip pokrývání čistých nákladů. Čisté náklady jsou podle čl. 33 odst. 1 zákona č. 17/2006, ve znění zákona č. 8/2009, jediným parametrem pro určování skutečné výše podpory. Zákon č. 8/2009 v čl. 2 odst. 2 a v čl. 8 odst. 2 stanoví, že souhrnný státní rozpočet bude na jedné straně zdrojem potřebných prostředků v případě, kdy nebude výnos z daní dostačovat, a na druhé straně do něho budou plynout veškeré přebývající výnosy s výjimkou možné nadměrné náhrady stanovené v čl. 8 odst. 1 a 2 a představující 10 % ročních rozpočtovaných nákladů.
(36)
Při přizpůsobování plánu ročního rozpočtu ve výši 1,2 miliardy EUR v následujících letech by Španělsko nepostupovalo nahodile. Tato částka vychází z ročních rozpočtovaných nákladů, které RTVE vzniknou při plnění závazků veřejné služby. Příslušné závazky se nezměnily natolik, že by bylo možno očekávat snížení výdajů, ba spíše naopak - stěžovatelé si zřejmě neuvědomili, že RTVE bude muset podle výpočtů investovat 104 miliony EUR do dodatečné produkce, aby pokryla vysílací čas uvolněný odstraněním reklamy.
(37)
Rovněž nelze na tuto věc nahlížet tak, že by RTVE po zrušení reklamy již nebyla nucena lákat velké množství diváků, a mohla by proto snížit náklady na výrobu a nabízet méně zajímavé programy. V této souvislosti lze tvrdit, že s ohledem na poslání veřejné služby by bylo povinností RTVE udržet si mezi televizními stanicemi nadále významné postavení i značný počet diváků tak, aby tento úkol mohla účinně plnit.
(38)
Rozpočet RTVE bude navíc v souladu s článkem 37 zákona č. 17/2006 podléhat účinné kontrole ex post, kterou zaručí vnitřní audit, přezkum ze strany kontrolního orgánu Intervención General de la Administración del Estado a vnější audit prováděný specializovanou soukromou firmou (KPMG). Články 39 a 40 tohoto zákona rovněž stanoví, že nad účetnictvím RTVE bude každý rok vykonávat dohled parlament a audiovizuální rada, které budou rovněž sledovat, zda RTVE plní své poslání veřejné služby. RTVE konečně podléhá také kontrole účetního dvora.
(39)
Pokud jde o existenci kontroly ex ante, jaký vliv bude mít zavedení nových významných služeb, Španělsko uvedlo, že takový postup byl stanoven v čl. 41 odst. 3 zákona č. 7/2010 ze dne 31. března (Ley 7/2010 de 31 de marzo, General de la Comunicación Audiovisual) (13). Touto kontrolou ex ante byla pověřena Státní rada pro audiovizuální sdělovací prostředky (Consejo Estatal de Medios Audiovisuales), nezávislý dozorčí a regulační orgán pro oblast veřejnoprávního vysílání, a kontrola spočívá ve veřejné konzultaci zúčastněných stran, ve zveřejnění konkrétních výsledků a v hodnocení celkového účinku každé nové služby na trh. Španělské orgány rovněž zdůraznily, že hodlají s RTVE před 1. listopadem 2010 uzavřít smlouvu/program, v níž se definuje, co se významnou novou službou rozumí. Podle návrhu této smlouvy/programu se novou významnou službou míní nová nabídka, která se jednoznačně liší od stávajících služeb (ty lze klasifikovat jako relevantní výrobkový trh) a která by mohla mít vliv na trh, zejména co se týče poptávky.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(40)
Čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(41)
Finanční prostředky zahrnované do španělského systému financování RTVE plynou do souhrnného státního rozpočtu, odkud jsou posléze uvolňovány. Jedná se o přímý převod veřejných prostředků ve prospěch určitého konkrétního podniku, a k těmto prostředkům přitom nemají přístup jeho konkurenti. S ohledem na výše uvedené se tedy RTVE těší selektivní výhodě.
(42)
Nicméně Španělsko ve svých připomínkách zaslaných před zahájením řízení uvedlo, že reforma obchod mezi členskými státy neovlivňuje, neboť RTVE neprovozuje své služby mimo území Španělska. Jestliže však určitá veřejná finanční podpora posílí postavení jednoho podniku oproti jiným podnikům, kteří s ním soutěží ve výměnách v rámci Unie, je třeba mít za to, že těchto jiných podniků se daná podpora dotýká, a to dokonce i tehdy, když sám přijímající podnik není zapojen do vývozu (14). Pokud tedy některý členský stát poskytuje podpory podnikům činným v oblasti služeb a distribuce, tyto podpory ovlivní výměny v rámci Unie, aniž by přijímající podniky musely provozovat svou činnost mimo předmětný členský stát (15).
(43)
Ve sděleních Komise o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání z let 2001 a 2009 se v souvislosti s tímto principem uvádí: „lze rovněž obecně předpokládat, že státní financování veřejnoprávních vysílacích organizací ovlivňuje obchod mezi členskými státy. … To jednoznačně platí pro získávání a prodej programových práv, které se často uskutečňují na mezinárodní úrovni. Vlastnická struktura provozovatelů komerčního vysílání se kromě toho může rozšířit na více členských států“ (16).
(44)
Sama RTVE působí na mezinárodních trzích (prodejem programů nebo získáváním vysílacích práv k programům). Prostřednictvím Evropské vysílací unie směňuje televizní pořady a účastní se systému Eurovize (17). V oblasti nákupu a prodeje vysílacích práv k programům kromě toho přímo soutěží s komerčními vysílacími subjekty, jež působí na vnitrostátním a mezinárodním trhu a jejichž akcie jsou spravovány v rámci mezinárodní struktury. S ohledem na výše uvedené by tedy podpora určená RTVE mohla narušit hospodářskou soutěž na španělském trhu v neprospěch výměny mezi členskými státy, a to i bez podnikatelských aktivit, které RTVE vyvíjela až do srpna 2009. Komise se v tomto duchu vyjádřila již v rozhodnutích E 8/2005 a NN 8/07.
(45)
Komise rovněž zvážila možnost, že opatření týkající se financování by bylo možné považovat za pouhou náhradu závazků veřejné služby a že tato náhrada by RTVE žádnou finanční výhodu nepřinesla - při této úvaze přitom vycházela z rozsudku Soudního dvora ve věci Altmark (18). RTVE je podnikem, jemuž byl svěřen úkol poskytovat služby obecného hospodářského zájmu, a sice služby veřejnoprávního vysílání. Opatření ze strany státu, která vyrovnávají dodatečné čisté náklady na plnění služby obecného hospodářského zájmu, nelze označovat za státní podporu, pokud jsou splněny všechny podmínky stanovené v uvedeném rozsudku. Za prvé, podnik, který je příjemcem vyrovnávací platby, musí být skutečně pověřen závazky veřejné služby a tyto závazky musí být jasně vymezeny; za druhé, parametry pro výpočet kompenzace musí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem; za třetí, kompenzace by neměla přesáhnout to, co je nutné pro celkové nebo částečné pokrytí nákladů vyplývajících z výkonu závazků veřejné služby, s tím, že bude brát v úvahu jim příslušné příjmy a přiměřený zisk z výkonu těchto závazků; a za čtvrté, pokud nebyl podnik pověřený plněním závazků veřejné služby v určitém případě vybrán prostřednictvím procesu zadávání veřejných zakázek, který by umožnil vybrat uchazeče schopného poskytovat předmětné služby s nejnižšími náklady pro společenství, musí být výše kompenzace určena na základě analýzy nákladů, které by na plnění těchto závazků vynaložil průměrný, správně řízený podnik disponující odpovídajícími prostředky.
(46)
Podpora ze státních prostředků, která se nabízí podnikům výslovně pověřeným veřejnou službou s cílem kompenzovat jim náklady vzniklé v souvislosti s plněním jejich povinností a která všechny výše uvedené podmínky nesplňuje, spadá do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU a musí být považována za státní podporu ve smyslu tohoto článku (19).
(47)
Podnik RTVE byl pověřen poskytováním služby veřejnoprávního vysílání tak, jak se uvádí v zákonech č. 17/2006 a č. 8/2009, ovšem tento subjekt byl k tomuto úkolu jmenován zákonem, nikoli prostřednictvím otevřeného nabídkového řízení. Španělské orgány také neurčily výši potřebných vyrovnávacích plateb na základě analýzy nákladů, které by na plnění těchto závazků vynaložil průměrný, správně řízený podnik disponující odpovídajícími prostředky. Výše náhrady se stanovuje každý rok, a to na základě běžných čistých nákladů bez použití reference v podobě správně řízeného podniku. Parametry, jež by sloužily jako základ pro výpočet náhrady, nebyly dopředu stanoveny objektivním a průhledným způsobem. S ohledem na výše uvedené tedy nejsou splněny všechny podmínky stanovené Soudním dvorem a opatření, která jsou předmětem analýzy, lze označit jako státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (20).
(48)
Španělsko nové opatření podpory neoznámilo. Tvrdí totiž, že toto opatření nepředstavuje výraznou změnu stávajícího podpůrného režimu, upraveného v souladu s rozhodnutím Komise ve věci E 8/2005 a v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU, a že tudíž nejde o novou podporu, u které by bylo oznámení nutné.
(49)
Podle čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 659/1999 se „novou podporou“ rozumí každá podpora, která není existující podporou, včetně změn existující podpory. Za změny stávající podpory se přitom podle článku 4 prováděcího nařízení (ES) č. 794/2004 nepovažují úpravy čistě formálního či administrativního charakteru, které nemohou ovlivnit hodnocení slučitelnosti opatření s vnitřním trhem, ani zvýšení původního rozpočtu stávajícího režimu podpor (o maximálně 20 %).
(50)
Aby bylo možné změnu existujícího režimu označit za „novou podporu“, změna v systému musí být zásadní, resp. upraveny musí být jeho základní rysy - k tomu by například došlo tehdy, pokud by byly provedeny změny ve sledovaném cíli, v základu, ze kterého se vychází při stanovování daně, v dotčených osobách či subjektech nebo obecně ve zdroji financování (21). Ve věci, kterou se zabývá toto rozhodnutí, došlo k zásadní změně, pokud jde o zdroje financování RTVE. Z nových zdrojů financování také vyplývá, že financování spojené s reklamou (které nebývalo podporou) je nyní poskytováno státem (a podporou je). Toto výrazné zvýšení objemu podpory a přechod od systému dvojitého financování k financování samostatnému jasně nasvědčují, že se v tomto případě jedná o novou podporu.
(51)
Přestože v čl. 1 písm. c) uvedeného nařízení se stanoví, že změny existujících podpor se mají považovat za novou podporu, toto ustanovení znamená, že za novou podporu nelze považovat každou upravenou existující podporu, nýbrž že za novou podporu lze označit pouze změnu jako takovou, tak jak zdůraznil Soud prvního stupně ve věci Gibraltar (22). Soud také uvedl, že „pouze v případě, že se změna týká vlastní podstaty původního režimu podpory, se tento přeměňuje na nový režim podpory. Pokud lze nový prvek jednoznačně oddělit od původního režimu, nejedná se o podstatnou změnu existujícího režimu“ (23).
(52)
Z této judikatury a právních předpisů vyplývá, že úpravy, jež nemají vliv na posouzení slučitelnosti podpůrného opatření, nemají vliv ani na podstatu podpory, a nemění tudíž nic na úvaze, že opatření je existující podporou. Jestliže má ale na druhé straně některá úprava vliv na podstatu režimu, avšak ne do takové míry, aby bylo zapotřebí nové posouzení jeho ostatních prvků, daná úprava může být předmětem nezávislého posouzení, jež se nebude zbylými prvky režimu zabývat. Oznamovací povinnost a přezkum ze strany Komise se v takovém případě týkají pouze konkrétní úpravy.
(53)
Všechna tři daňová opatření, která se zavádějí nebo upravují v článcích 4, 5 a 6 zákona č. 8/2009, lze oddělit od stávajícího režimu financování RTVE. Přestože nové zdroje financování mohou ovlivnit zákonnost režimu jako takového, nemají vliv na posuzování ostatních prvků podpory, která je poskytována RTVE, ani na účinek, který by podpora mohla mít na trhu.
(54)
Nové prvky podpory - nové daně - mohou tvořit nové podpory, neboť neodpovídají žádné ze situací, které jsou popsány v čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999. Tyto prvky se zavádějí prostřednictvím předpisů schválených po vstupu Smlouvy v platnost, nepředstavují jednotlivou podporu udílenou v rámci schváleného režimu podpory, nebyly schváleny na základě čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 659/1999, nebyly uděleny deset let před prvním opatřením Komise a uplatňují se v odvětví, která jsou v okamžiku jejich vstupu v platnost, otevřená hospodářské soutěži. I kdyby Komise připustila jako hypotézu argument španělských orgánů, podle nichž se tyto prvky mají považovat za úpravu existujícího režimu financování, zdá se, že způsob financování doplňkových prostředků RTVE by představoval podstatnou úpravu stávajícího režimu financování, pokud jde o zdroj prostředků. Existující režim nezahrnoval zvláštní daně, které je třeba vybírat ve prospěch RTVE a jejichž zákonnost může ovlivnit slučitelnost celé podpory.
(55)
Jak bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, změny ve financování RTVE vyvolaly u Komise pochybnosti co do jejich účinku na celkovou slučitelnost financování RTVE se Smlouvou a vyžádaly si dodatečné posouzení ze strany Komise. Předmětné změny měly být formálně oznámeny Komisi. Výše bylo zmíněno, že označení za novou podporu se vztahuje pouze na úpravu jako takovou, pročež Komise zahájila řízení s jediným cílem, a to posoudit charakter těchto změn a jejich důsledky, co se týče slučitelnosti podpory.
(56)
Podporu, která je udělována subjektům veřejnoprávního vysílání ve formě náhrady za plnění veřejné služby, posuzuje Komise podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování EU a vychází přitom z kritérií stanovených ve sdělení o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání (sdělení o vysílání z roku 2001) (24). Podle sdělení Komise o stanovení norem pro posuzování protiprávních státních podpor a podle 100. bodu sdělení o vysílání z roku 2009 by se v případě nových neoznámených podpor nové sdělení použilo jen tehdy, pokud by byla dotčená podpora udělena po jeho zveřejnění dne 27. října 2009. V tomto případě byl však nový systém podpor zaveden v okamžiku, kdy vstoupil v platnost daný zákon, tj. 1. září 2009. Nový režim financování se proto bude posuzovat na základě sdělení z roku 2001 a na základě pozdější rozhodovací praxe Komise (25).
(57)
Aby bylo na určité opatření možno použít výjimku podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, musí být splněny všechny následující podmínky:
a)
daná služba musí být službou obecného hospodářského zájmu a musí být členským státem jasně vymezena jako taková (definice);
b)
daný podnik musí být členským státem prováděním uvedené služby výslovně pověřen (pověření);
c)
uplatnění pravidel hospodářské soutěže obsažených ve Smlouvě (v tomto případě zákaz státní podpory) musí zabránit výkonu zvláštních úkolů přidělených podniku a výjimka z takových pravidel nesmí ovlivnit rozvoj obchodu v rozsahu, který by odporoval zájmům Unie (přiměřenost) (26).
(58)
Ve zvláštním případě veřejnoprávního vysílání musí být výše uvedený přístup přizpůsoben na základě výkladových ustanovení Amsterodamského protokolu, který hovoří o „plnění veřejných služeb, jak jsou svěřeny, vymezeny a organizovány v každém členském státě“ (definice a pověření) a umožňuje výjimku z pravidel Smlouvy v případě financování veřejnoprávního vysílání„v míře, v jaké je takové financování poskytováno organizacím pro veřejnoprávní vysílání pro plnění poslání veřejné služby […] a […] neovlivňuje podmínky obchodu a hospodářskou soutěž ve Společenství v míře, která by byla v rozporu se společným zájmem, přičemž se přihlíží k plnění veřejné služby“ (přiměřenost) (27).
(59)
Poslání veřejné služby, jak je definováno v zákoně č. 17/2006, považovala Komise ve svém rozhodnutí o financování RTVE ve věcech E 8/2005 a NN 8/07 za slučitelné s čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování EU. Ustanovení čl. 9 zákona č. 8/2009 se této definice dotýká tak, že doplňuje povinnosti a omezení v souvislosti s obsahem, který RTVE vysílá. Kritérium, podle něhož má být pověření veřejnou službou odpovídajícím způsobem vymezeno, tak zůstává nadále splněno. Vyřazení RTVE z trhu s televizní reklamou může navíc posílit poslání veřejné služby tím, že program RTVE bude méně záviset na úvahách obchodního rázu nebo na výkyvech v podnikatelských příjmech.
(60)
O těchto aspektech financování RTVE proto Komise v rozhodnutí o zahájení řízení nevyjádřila žádné pochybnosti.
(61)
Hlavními změnami ve financování RTVE jsou téměř úplné upuštění od podnikatelské činnosti a přechod od systému dvojitého financování (z veřejných prostředků a z příjmů z podnikatelské činnosti) k financování samostatnému, v němž je vysílání hrazeno výlučně, či téměř výlučně z veřejných prostředků (systémy jsou takto rozlišeny v bodu 45 sdělení o vysílání z roku 2001). Členské státy si mohou libovolně zvolit kombinaci různých zdrojů a odpovídající způsoby financování. Část příjmů RTVE, jež dosud pocházela z podnikatelské činnosti, však v tomto případě nebude hrazena pouze prostředky ze souhrnného státního rozpočtu podle článku 33 zákona č. 17/2006, ale také prostředky získanými z určitých daní, které byly zavedeny nebo upraveny přímo za tímto účelem.
(62)
Spojitost mezi financováním a příjmy z nových daní nasvědčuje tomu, že prostředky vybrané na těchto daních jsou zřejmě určeny k pokrývání podpory pro RTVE a že se patrně přímo promítají do její výše. V případech, kdy je daň konkrétně určená k financování podpory v rozporu s ostatními ustanoveními Smlouvy, nemůže Komise režim podpory, jehož je tato daň součástí, prohlásit za slučitelný s vnitřním trhem. Metoda používaná pro financování podpory tak může způsobit, že režim podpory bude neslučitelný s vnitřním trhem v celé své úplnosti. S ohledem na výše uvedené a s přihlédnutím k 21., 22. a 23. bodu odůvodnění je tedy zapotřebí posoudit, zda nový systém financování skutečně stanoví závaznou spojitost mezi podporou a určením daní, a zda by proto Komise měla účinky nových podpor zahrnout do analýzy státní podpory.
(63)
Aby mohla být daň považována za nedílnou součást opatření podpory, musí existovat vztah závazného určení mezi dotčenou daní a dotčenou podporou v tom smyslu, že výnos z daně je nezbytně určen k financování podpory a přímo ovlivňuje její výši (28).
(64)
Tyto podmínky nejsou v tomto případě splněny. Jak potvrdilo Španělsko, výše podpory pro RTVE se určuje tak, že se zohlední pouze potřeby financování RTVE a odhadované čisté náklady na plnění služby veřejnoprávního vysílání. Financování poskytované RTVE je tak v praxi a v souladu s právem nezávislé na výnosu z daní a odvíjí se výhradně od čistých nákladů na plnění veřejné služby. Výnos z daní, který bude určen k financování RTVE, nemůže přesáhnout čisté náklady na plnění veřejné služby (veškeré příjmy, které je překročí, se opět vloží do souhrnného státního rozpočtu), a pokud by byl výnos ve srovnání s těmito náklady naopak nižší, rozdíl by se pokryl příspěvkem ze souhrnného státního rozpočtu. Větší či menší výnosy z daní plánované částky nijak nezmění. Pokud by výnos z nových fiskálních zdrojů nepostačoval k pokrytí schodku ve financování zapříčiněného zrušením reklamy, nezbytné prostředky by se v souladu s článkem 33 zákona č. 17/2006 získaly ze souhrnného státního rozpočtu. Naopak veškeré výnosy, jež budou přebývat, se odvedou do souhrnného státního rozpočtu. S ohledem na výše uvedené by se tedy celkové plánované financování veřejné služby RTVE neodvíjelo od výše zvláštních daňových výnosů, ale vycházelo by v každém případě ze souhrnného státního rozpočtu.
(65)
Skutečnost, že v důvodové zprávě i samotném zákonu se zmiňuje vztah mezi daněmi a účel, za kterým se zavádějí, na tomto závěru nic nemění. V textu zákona („s cílem přispět k financování společnosti RTVE“) není povaha vztahu mezi daněmi a podporou definována.
(66)
Komise proto dospěla k závěru, že žádné ze tří fiskálních opatření popsaných ve 14. bodě odůvodnění není nedílnou součástí podpory. Otázka jejich zákonnosti je z hlediska posouzení slučitelnosti podpory pro RTVE irelevantní. Pro posouzení státní podpory nejsou relevantní ani připomínky, které ohledně jejich zákonnosti předložily zúčastněné strany. Řízení o nesplnění povinnosti, jež v současné době probíhá ve vztahu k dani z elektronických komunikací a kvůli domnělému porušení článku 12 směrnice 2002/20/ES (autorizační směrnice), proto nemá na toto rozhodnutí vliv.
(67)
Pokud jde o přiměřenost vyrovnávací platby, která nemá pokrývat více než čisté náklady RTVE na plnění její povinnosti veřejné služby, nový zákon stanoví, že veškeré příjmy RTVE, jež přesáhnou čisté náklady na veřejnou službu plus dodatečnou rezervu ve výši 10 %, se vloží zpět do souhrnného státního rozpočtu. Přebývajících 10 % lze v rezervním fondu ponechat po dobu nejvýše čtyř let ke krytí možné nedostačující náhrady z předešlých let nebo k hrazení výjimečných nákladů. Tento mechanismus, který má bránit nežádoucím nadměrným náhradám, je v souladu s rozhodovací praxí Komise (29).
(68)
Aby byla podpora přiměřená, členské státy musí navíc zavést vhodný mechanismus, který by umožnil pravidelnou a účinnou kontrolu využívání veřejných prostředků při plnění povinnosti veřejné služby (30) a který by zaručil, že financování poskytované každý rok státem nepřesáhne čisté náklady na veřejnou službu (31). Ve Španělsku platí nadále systém vnější kontroly zavedený zákonem č. 17/2006, který byl popsán dříve v textu, byl schválen Komisí v rozhodnutí E 8/2005 a umožňuje určit čisté náklady na veřejnoprávní vysílání.
(69)
Jelikož zrušení reklamy se může promítnout do nákladů vysílacího subjektu v tom smyslu, že jeho program bude méně závislý na úvahách obchodního rázu, Komise v rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Španělsko a ostatní zúčastněné strany, aby jí k mechanismu financování poskytly své připomínky s cílem vyloučit možnost, že by mohlo docházet k nadměrným kompenzacím.
(70)
Pravděpodobnost, že by podniku RTVE mohla být nabídnuta nadměrná kompenzace, vyvolala u zúčastněných stran obavy. Plánovaný roční rozpočet RTVE ve výši 1,2 miliardy EUR prý není založen na odpovídajícím výpočtu čistých nákladů na plnění veřejné služby. Údajně nerozlišuje mezi podnikatelskou činností a veřejnou službou a nezohledňuje ani snížení nákladů, ke kterému by došlo odstraněním reklamy - už by totiž nebylo potřeba, aby pořady RTVE lákaly velké množství diváků a do jejich výroby by bylo možné investovat méně prostředků. Celková náhrada za ztrátu příjmu z reklamy by se navíc počítala na základě předchozích let, avšak v roce 2010 hospodářská krize pravděpodobně snížila příjmy z podnikatelských aktivit, a tudíž i celkové příjmy RTVE. Bylo by nespravedlivé, kdyby RTVE zrušením dvojitého financování získávala zaručené příjmy nezávisle na proměnných podnikatelských příjmech. Zúčastněné strany vyjádřily obavy také v souvislosti rozpočtovou kontrolou.
(71)
Španělsko však prokázalo, že plánovaný rozpočet zůstává v souladu s ročními rozpočtovanými náklady z předchozích let a že neexistuje důvod předpokládat, že by se podniku RTVE v důsledku pouhého zrušení reklamy mohly v tuto chvíli nebo v blízké budoucnosti výrazně snížit náklady. O velký počet diváků bude muset RTVE usilovat stále a odstranění reklamy si navíc vyžádá vysílání a financování další produkce. V porovnání s čísly z předchozích let (1 177 miliardy EUR v roce 2007; 1 222 miliardy EUR v roce 2008 a 1 146 miliardy EUR v roce 2009) a při zohlednění jednak dodatečných nákladů (ve výši 104 milionů EUR) na produkci potřebnou k pokrytí vysílacího času dříve vyhrazeného reklamě, jednak příjmů ze zbývající podnikatelské činnosti (podle propočtů stěží 25 milionů EUR) se 1,2 miliardový strop pro náklady plánované v rozpočtu zdá rozumný a představoval by částku ročních rozpočtovaných nákladů, se kterou lze pro kompenzaci veřejné služby přibližně počítat. Princip náhrady skutečných čistých nákladů veřejnoprávního vysílacího subjektu navíc nezbytně zahrnuje jeho ochranu před výkyvy v příjmech, ke kterým dochází na trhu s reklamou.
(72)
Pokud jde o rozpočtovou kontrolu, Španělsko poukázalo na stávající kontrolní mechanismy, které jsou již stanoveny v zákoně č. 17/2006 a byly popsány výše v 38. bodě odůvodnění. Aby státní podpora nepřekročila čisté náklady na plnění povinnosti veřejné služby, rozpočet podléhá podle článku 37 zákona účinné kontrole ex post - konkrétně internímu auditu, veřejnému přezkumu ze strany kontrolního orgánu Intervención General de la Administración del Estado a externímu auditu prováděnému specializovanou soukromou firmou. Články 39 a 40 zákona č. 17/2006 navíc stanoví, že nad účetnictvím RTVE bude každý rok vykonávat dohled parlament a audiovizuální rada, které budou sledovat i to, zda RTVE plní své poslání veřejné služby. RTVE konečně podléhá také kontrole účetního dvora. V připomínkách zúčastněných stran nebyl nalezen žádný důvod k domněnce, že daný systém není náležitě uplatňován.
(73)
Podle názoru Komise nic nenasvědčuje tomu, že odhadovaná roční náhrada za plnění povinnosti veřejné služby RTVE přesáhne náklady, které lze v souvislosti s touto službou nejspíše očekávat, nebo že by nakonec překročila čisté náklady na veřejnou službu.
(74)
V rozhodnutí o zahájení řízení se však Komise na španělské orgány obrátila s dotazem, jestli mají k dispozici vhodný postup pro hodnocení ex ante, zda nové audiovizuální služby veřejnoprávního vysílacího subjektu RTVE splňují věcné požadavky Amsterodamského protokolu (tzv. kontrolu ex ante) (32). Na základě informací, které k tomuto datu poskytly španělské orgány, nemohla Komise posoudit, zda takový mechanismus Španělsko již má, či nikoliv. Komise sdílí názor španělských orgánů, že tento aspekt financování RTVE již byl předmětem rozhodnutí z let 2005 a 2007, která se zabývala systémem financování RTVE v celé jeho úplnosti. Komise souhlasí rovněž s tím, že systém nebyl ovlivněn zavedením nových daní, kvůli nimž bylo zahájeno toto řízení.
(75)
Na základě informací poskytnutých Španělskem, je tento postup stanoven v čl. 4 odst. 3 zákona č. 7/2010 (33), který provádění této kontroly svěřuje Státní radě pro audiovizuální sdělovací prostředky (nezávislému dozorčímu a regulačnímu orgánu pro oblast veřejnoprávního vysílání) - kontrola spočívá ve veřejné konzultaci zúčastněných stran, ve zveřejnění konkrétních výsledků a v hodnocení celkového účinku každé nové služby na trh. V zákoně však není definováno, co se rozumí novou významnou službou. Odpovídající kritéria (34) by měly stanovit členské státy. Španělsko nicméně uvedlo, že před 1. listopadem 2010 má v úmyslu uzavřít s RTVE smlouvu/program, která bude tuto definici obsahovat. Podle návrhu této smlouvy/programu se novou významnou službou míní nová nabídka, která se jednoznačně liší od stávajících služeb (ty lze klasifikovat jako relevantní výrobkový trh) a která by mohla mít vliv na trh, zejména co se týče poptávky.
(76)
Španělsko tak splnilo svou povinnost zavést kontrolu ex ante a Komise bere na vědomí, že země má také v úmyslu stanovit před 1. listopadem 2010 závaznou definici toho, co představuje novou významnou službu. Komise rovněž zdůrazňuje, že tento mechanismus nebyl před rokem 2010 zaveden.
VI. ZÁVĚR
(77)
Komise má za to, že Španělsko provedlo v rozporu s právem reformu financování veřejnoprávního vysílacího subjektu RTVE, a porušilo tak ustanovení čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie. Komise však dospěla k závěru, že neexistuje závazný vztah mezi určením prostředků z daní a financováním podpory pro RTVE a že předmětné daně neovlivňují slučitelnost podpory se Smlouvou. Španělsko navíc zajistilo záruky, které mají předejít nadměrným náhradám ve prospěch RTVE. Komise konečně poukazuje i na skutečnost, že Španělsko zavedlo postup pro kontrolu ex ante, pokud jde o účinky, které bude mít zavedení nových významných služeb v rámci poslání veřejné služby. S ohledem na výše uvedené je tedy podpora veřejnoprávního vysílacího subjektu RTVE i nadále slučitelná se Smlouvou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Financování veřejnoprávního vysílacího subjektu Corporación de Radio y Televisión Española (RVTE), které Španělsko upravilo zákonem č. 8/2009 o financování RTVE, je slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
V Bruselu dne 20. července 2010.