Input:
DEĊIŻJONI TAL-KUMMISSJONI
tal-24 ta’ Ġunju 2011
dwar l-istabbiliment tal-kriterji ekoloġiċi għall-għoti tal-Ekotikketta tal-UE għal-lubrikanti
(notifikata bid-dokument numru C(2011) 4447)
(Test b’relevanza għaż-ŻEE)
(2011/381/UE)
IL-KUMMISSJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
Wara li kkunsidrat ir-Regolament (KE) Nru 66/2010 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tal-25 ta’ Novembru 2009 dwar skema ta’ Ekotikketta tal-UE (1), u b'mod partikolari l-Artikolu 8(2) tiegħu,
Wara li ġie kkonsultat il-Bord tal-Ekotikkettar tal-Unjoni Ewropea,
Billi:
(1)
Skont ir-Regolament (KE) Nru 66/2010, l-Ekotikketta tal-UE tista' tingħata lil dawk il-prodotti b'impatt ambjentali mnaqqas tul iċ-ċiklu kollu ta’ ħajjithom.
(2)
Ir-Regolament (KE) Nru 66/2010 jipprovdi li kriterji speċifiċi tal-Ekotikketta tal-UE għandhom jiġu stabbiliti skont il-gruppi tal-prodotti.
(3)
Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2005/360/KE (2) stabbilixxiet il-kriterji ekoloġiċi u r-rekwiżiti relatati tal-valutazzjoni u l-verifika għal-lubrikanti li huma validi sat-30 ta’ Ġunju 2011.
(4)
Dawk il-kriterji ġew analizzati aktar fil-fond fid-dawl tal-iżviluppi teknoloġiċi. Il-kriterji l-ġodda, kif ukoll ir-rekwiżiti relatati tal-valutazzjoni u l-verifika, għandhom ikunu validi għal erba’ snin mid-data tal-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni.
(5)
Id-Deċiżjoni 2005/360/KE għandha tiġi ssostitwita għal raġunijiet ta’ ċarezza.
(6)
Għandu jingħata perjodu ta’ tranżizzjoni għall-produtturi li l-prodotti tagħhom ingħataw l-Ekotikketta tal-UE għal-lubrikanti abbażi tal-kriterji stabbiliti fid-Deċiżjoni 2005/360/KE, sabiex ikollhom żmien suffiċjenti biex jadattaw il-prodotti tagħhom biex isiru konformi mal-kriterji u r-rekwiżiti riveduti. Il-produtturi għandhom ukoll ikunu jistgħu jissotomettu l-applikazzjonijiet abbażi tal-kriterji stabbiliti fid-Deċiżjoni 2005/360/KE jew skont il-kriterji stabbiliti f'din id-Deċiżjoni sakemm tiskadi l-validità ta’ dik id-Deċiżjoni.
(7)
Il-miżuri pprovduti f'din id-Deċiżjoni huma skont l-opinjoni tal-Kumitat stabbilit permezz tal-Artikolu 16 tar-Regolament (KE) Nru 66/2010,
ADOTTAT DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Il-grupp ta’ prodotti “lubrikanti” għandu jinkludi l-kategoriji li ġejjin:
Kategorija 1
:
fluwidi idrawliċi u żjut tat-trażmissjoni tat-tratturi
Kategorija 2
:
griżijiet u griżijiet tat-tubu tal-istern
Kategorija 3
:
żjut tas-serrieq mekkaniku tal-katina, aġenti tar-rilaxx tal-konkrit, lubrikanti tal-ħbula tal-wajer, żjut tat-tubu tal-istern u lubrikanti oħrajn ta’ telf totali
Kategorija 4
:
żjut two-stroke
Kategorija 5
:
żjut industrijali u tat-tagħmir tal-baħar.
Artikolu 2
Għall-fini ta’ din id-Deċiżjoni, għandhom japplikaw id-definizzjonijiet li ġejjin:
(1)
“lubrikant” tfisser preparazzjoni magħmula minn fluwidi bażiċi u addittivi;
(2)
“fluwidu bażiku” tfisser fluwidu lubrikanti li l-proprjetajiet tiegħu tal-fluss, kemm jibqa’ tajjeb matul iż-żmien, il-lubriċità u r-reżistenza għall-kedd, kif ukoll il-proprjetajiet tiegħu fir-rigward tas-sospensjoni tal-kontaminanti ma ġewx imtejba permezz tal-inklużjoni ta’ addittiv(i);
(3)
“sustanza” tfisser element kimiku u l-komposti tiegħu fl-istat naturali jew miksuba bi kwalunkwe proċess tal-produzzjoni, inkluż kwalunkwe addittiv meħtieġ biex jippreżerva l-istabbiltà tal-prodotti u kwalunkwe impurità li tirriżulta mill-proċess użat, iżda li jeskludi kwalunkwe solvent li jista' jiġi sseparat mingħajr ma jeffettwa l-istabbiltà tas-sustanza jew jibdel il-kompożizzjoni tagħha;
(4)
“sustanza li tgħaqqad” tfisser sustanza waħda jew aktar fil-fluwidu bażiku użata biex tgħaqqad jew timmodifika r-rejoliġija ta’ fluwidu jew griż lubrikanti;
(5)
“komponent ewlieni” tfisser kwalunkwe sustanza li ssarraf għal aktar minn 5 % tal-piż tal-lubrikant;
(6)
“addittiv” tfisser sustanza jew taħlita li l-funzjonijiet ewlenin tagħha huma t-titjib tal-proprjetajiet tal-fluss, kemm jibqa’ tajjeb matul iż-żmien, il-lubriċità u r-reżistenza għall-kedd jew is-sospensjoni tal-kontaminanti;
(7)
“griż” tfisser taħlita solida għal semisolida li tikkonsisti f'sustanza li tgħaqqad u tista' tinkludi ingredjenti oħrajn li jagħtu proprjetajiet speċjali f'lubrikant likwidu.
Artikolu 3
Sabiex prodott jingħata l-Ekotikketta tal-UE skont ir-Regolament (KE) Nru 66/2010, għandu jaqa’ fil-grupp tal-prodotti “lubrikanti” kif definit fl-Artikolu 1 ta’ din id-Deċiżjoni u għandu jkun konformi mal-kriterji kif ukoll mar-rekwiżiti tal-valutazzjoni u l-verifika relatati stabbiliti fl-Anness għal din id-Deċiżjoni.
Artikolu 4
Il-kriterji ekoloġiċi għall-grupp ta’ prodotti “lubrikanti”, kif ukoll ir-rekwiżiti tal-valutazzjoni u l-verifika relatati, għandhom ikunu validi għal erba’ snin mid-data tal-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni.
Artikolu 5
Għall-finijiet amministrattivi, in-numru tal-kodiċi assenjat lill-grupp tal-prodotti “lubrikanti” għandu jkun “027”.
Artikolu 6
Id-Deċiżjoni 2005/360/KE hija rrevokata.
Artikolu 7
1. B’deroga mill-Artikolu 6, l-applikazzjonijiet għall-Ekotikketta tal-UE għal prodotti li jaqgħu taħt il-grupp tal-prodotti “lubrikanti” sottomessi qabel id-data tal-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni għandhom jiġu evalwati skont il-kundizzjonijiet stabbiliti fid-Deċiżjoni 2005/360/KE.
2. L-applikazzjonijiet għall-Ekotikketta tal-UE għal prodotti li jaqgħu taħt il-grupp tal-prodotti “lubrikanti” sottomessi mid-data tal-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni iżda sat-30 ta’ Ġunju 2011 l-aktar tard jistgħu jkunu bbażati fuq il-kriterji stipulati fid-Deċiżjoni 2005/360/KE jew fil-kriterji stipulati f'din id-Deċiżjoni. Dawk l-applikazzjonijiet għandhom jiġu evalwati skont il-kriterji li fuqhom huma bbażati.
3. Fejn l-Ekotikketta tal-UE tingħata abbażi ta’ applikazzjoni evalwata skont il-kriterji stabbiliti fid-Deċiżjoni 2005/360/KE, dik l-Ekotikketta tal-UE tista' tintuża għal 12-il xahar mid-data tal-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni.
Artikolu 8
Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lill-Istati Membri.
Magħmul fi Brussell, l-24 ta’ Ġunju 2011.


Input:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1177/2010,
24. november 2010,
mis käsitleb meritsi ja siseveeteedel reisijate õigusi ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 91 lõiget 1 ja artikli 100 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Liidu tegevuse eesmärk mere- ja siseveeteede transpordi valdkonnas peaks muu hulgas olema reisijate kõrgetasemeline kaitse, mis on samaväärne teiste transpordiliikidega. Lisaks tuleks täies ulatuses arvestada üldisi tarbijakaitsenõudeid.
(2)
Kuna meritsi ja siseveeteel reisija on veolepingu nõrgem pool, tuleks kõigile reisijatele tagada kaitse miinimumtase. Miski ei tohiks takistada vedajat pakkumast reisijatele käesolevas määruses kehtestatud tingimustest soodsamaid lepingutingimusi. Samal ajal on käesoleva määruse eesmärk mitte sekkuda ettevõtetevahelistesse ärisuhetesse, mis puudutavad kaubavedu. Eeskätt ei tohiks maanteeveoettevõtja ja vedaja vahelisi lepinguid käsitleda veolepingutena käesoleva määruse tähenduses, mistõttu need ei peaks andma maanteeveoettevõtjale ega tema töötajatele õigust hüvitisele hilinemise tõttu käesoleva määruse alusel.
(3)
Reisijate kaitse peaks hõlmama nii reisijateveoteenuseid, mida osutatakse liikmesriikide territooriumil asuvate sadamate vahel, kui ka reisijateveoteenuseid, mida osutatakse nimetatud sadamate ja väljaspool liikmesriikide territooriumi asuvate sadamate vahel, võttes arvesse konkurentsimoonutuste riski reisijateveo turul. Seetõttu peaks käesolevas määruses tõlgendama mõistet „liidu vedaja” võimalikult laialt, mõjutamata siiski muid liidu õigusakte, näiteks nõukogu 22. detsembri 1986. aasta määrust (EMÜ) nr 4056/86, millega nähakse ette üksikasjalikud eeskirjad asutamislepingu artiklite 85 ja 86 rakendamiseks meretranspordis, (3) ning nõukogu 7. detsembri 1992. aasta määrust (EMÜ) nr 3577/92 teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaldamise kohta merevedudel liikmesriikides (merekabotaaž) (4).
(4)
Reisijate meritsi ja siseveeteedel vedamise teenuste siseturg peaks kodanikele üldiselt kasu tooma. Seega peaksid teiste isikutega võrreldavad reisijateveoteenuste ja ristluste kasutamise võimalused olema kättesaadavad puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutele, sõltumata sellest, kas piiratud liikumisvõime on põhjustanud puue, vanus või muu tegur. Puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutel on kõigi teiste kodanikega võrdsed õigused seoses vaba liikumise, valikuvabaduse ja mittediskrimineerimisega.
(5)
Liikmesriigid peaksid edendama ühistranspordi ja ühtsete piletite kasutamist, et optimeerida eri transpordiliikide ja -ettevõtjate koostalitlusvõimet ja kasutust.
(6)
Arvestades Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsiooni artiklit 9 ja selleks, et anda puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutele teiste kodanikega samaväärne võimalus meritsi ja siseveeteedel reisida, tuleks kehtestada reisi ajal mittediskrimineerimise ja abistamise eeskirjad. Nimetatud isikutel tuleks seepärast lubada reisida ja nende vedamisest ei tohiks keelduda, välja arvatud põhjustel, mis on ohutuse seisukohalt õigustatud ja pädevate asutuste poolt kehtestatud. Nimetatud isikutel peaks olema õigus saada abi sadamates ja reisilaevade pardal. Sotsiaalse kaasatuse huvides peaksid asjaomased isikud saama kõnealust abi tasuta. Vedajad peaksid kehtestama juurdepääsutingimused, kasutades eelistatavalt Euroopa standardimissüsteemi.
(7)
Uute sadamate ja terminalide projekteerimisel ning suuremate uuendustööde tegemisel peaksid nende rajatiste eest vastutavad ametiasutused võtma arvesse puudega ja piiratud liikumisvõimega isikute vajadusi, eelkõige seoses juurdepääsuga, pöörates erilist tähelepanu universaaldisaini nõuetele. Vedajad peaksid võtma selliseid vajadusi arvesse uute ja uuendatavate reisilaevade projekteerimisel kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiviga 2006/87/EÜ, millega kehtestatakse siseveelaevade tehnilised nõuded, (5) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta direktiiviga 2009/45/EÜ reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta (6).
(8)
Liikmesriigi territooriumil asuvates sadamates antav abi peaks muu hulgas võimaldama puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutel liikuda sadamasse saabumiseks määratud kohast reisilaevani ja reisilaevast sadamast lahkumiseks määratud kohani, hõlmates sealhulgas pardaleminekut ja mahatulekut.
(9)
Puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutele abi osutamise ja oma personali väljaõppe korraldamisel peaksid vedajad tegema koostööd puudega või piiratud liikumisvõimega isikuid esindavate organisatsioonidega. Selles töös peaksid nad samuti võtma arvesse meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvahelise konventsiooni ja koodeksi asjakohaseid sätteid, samuti Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) soovitust reisilaevade projekti ja käitamise kohta eakate ja puudega isikute vajadustele vastamiseks.
(10)
Puudega või piiratud liikumisvõimega isikute pardaleminekut reguleerivad sätted ei tohiks piirata kehtivates rahvusvahelistes, liidu või siseriiklikes eeskirjades sätestatud reisijate pardalemineku suhtes kohaldatavate üldsätete kohaldamist.
(11)
Liidu õigusaktides reisijate õiguste kohta tuleks võtta arvesse reisijate, eelkõige puudega ja piiratud liikumisvõimega isikute vajadusi eri transpordiliikide kasutamisel ja eri transpordiliikide sujuval vahetamisel, arvestades laevade käitamise kohaldatavaid ohutuseeskirju.
(12)
Reisijatele tuleks anda piisavat teavet reisijateveoteenuse või ristluse tühistamise või hilinemise korral. Kõnealune teave peaks aitama reisijatel teha vajalikke korraldusi ja vajadusel saada teavet muude ühendusreiside kohta.
(13)
Reisi tühistamisest või pikaajalisest hilinemisest reisijatele tekkivaid ebamugavusi tuleks vähendada. Selleks tuleks reisijate eest piisavalt hoolitseda ja neil peaks olema võimalus reis tühistada ja saada piletite eest hüvitist või muuta reisi marsruuti rahuldavatel tingimustel. Reisijate piisav majutus ei pea tingimata kujutama endast hotellituba, vaid ka mis tahes muud sobivat saadaolevat majutust, sõltudes eelkõige iga konkreetse olukorra asjaoludest, reisijate sõiduvahenditest ja laeva eripäradest. Seoses sellega ning nõuetekohaselt põhjendatud erakorralistel ja kiireloomulistel asjaoludel peaks vedajatel olema võimalik koostöös tsiviilametivõimudega täies ulatuses ära kasutada kõiki saadaolevaid asjakohaseid majutusvõimalusi.
(14)
Reisijateveoteenuse tühistamise või hilinemise korral peaksid vedajad tagama reisijatele hüvitise, võttes aluseks teatava protsendimäära piletihinnast, välja arvatud juhul, kui tühistamise või hilinemise põhjuseks on laeva ohutut juhtimist takistavad ilmastikutingimused või erakorralised asjaolud, mida ei oleks saanud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik mõistlikud meetmed.
(15)
Vedajad peaksid kooskõlas üldiselt aktsepteeritud põhimõtetega tõendama, et tühistamise või hilinemise põhjustasid ilmastikutingimused või erakorralised asjaolud.
(16)
Laeva ohutut juhtimist takistavate ilmastikutingimuste hulka peaksid muu hulgas kuuluma tugev tuul, tormine meri, tugev hoovus, rasked jääolud ning erakordselt kõrge või madal veetase, orkaanid, tornaadod ja üleujutused.
(17)
Erakorraliste asjaolude hulka peaksid muu hulgas kuuluma loodusõnnetused nagu tulekahjud ja maavärinad, terrorirünnakud, sõjad ja relvastatud militaar- või tsiviilkonfliktid, mässud, sõjaline või ebaseaduslik konfiskeerimine, tööjõuga seotud konfliktid, haige, vigastatud või surnud inimese maaletoimetamine, merel või siseveekogul toimuvad otsimis- ja päästeoperatsioonid, keskkonna kaitsmiseks vajalikud meetmed, liiklust korraldavate ametiasutuste või sadamavaldajate tehtud otsused ja pädevate asutuste otsused avaliku korra ja turvalisuse kohta ning kiireloomuliste transpordivajaduste hõlmamiseks.
(18)
Kaasates sidusrühmi, kutseliitusid ning tarbijate, reisijate, puudega ja piiratud liikumisvõimega isikute ühendusi, peaksid vedajad tegema koostööd, et võtta riigi või Euroopa tasandil vastu kord reisijatele osutatava teeninduse ja abi hõlbustamiseks reisi katkemise, eelkõige pikaajalise hilinemise või reisi tühistamise korral. Riiklikke täitevasutusi tuleb sellisest korrast teavitada.
(19)
Euroopa Liidu Kohus on juba leidnud, et probleemid, mis toovad kaasa tühistamise või hilinemise, kuuluvad mõiste „erakorralised asjaolud” alla ainult juhul, kui need probleemid tulenevad sündmustest, mis oma olemuselt või päritolult ei ole omased asjaomase vedaja tavapärasele tegevusele ja väljuvad tema tegeliku kontrolli alt. Tuleks märkida, et laeva ohutut käitamist takistavad ilmastikutingimused väljuvad tõepoolest vedaja tegeliku kontrolli alt.
(20)
Käesolev määrus ei tohiks mõjutada reisijate õigusi, mis on kehtestatud nõukogu 13. juuni 1990. aasta direktiiviga 90/314/EMÜ reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta (7). Käesolevat määrust ei tuleks kohaldada juhul, kui pakettreis tühistatakse muul põhjusel kui reisijateveoteenuse või ristluse tühistamise tõttu.
(21)
Reisijaid tuleks nende käesoleva määruse kohastest õigustest kõigile kättesaadaval kujul täielikult teavitada, et nad saaksid oma õigusi tõhusalt teostada. Reisijate õiguste hulka peaks kuuluma õigus saada teavet reisijateveoteenuse või ristluse kohta nii enne reisi kui ka reisi ajal. Kogu reisijatele antav oluline teave peaks olema kättesaadav ka puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutele kättesaadaval kujul sellises formaadis, et nad saaksid sama teabe ka siis, kui nad kasutavad näiteks teksti-, pimedate kirja, audio-, video- ja/või elektroonilist formaati.
(22)
Reisijatel peaks olema võimalus oma õigusi teostada kas vedaja või terminalioperaatori poolt oma vastava pädevusvaldkonna raames kehtestatud asjakohaste ja kättesaadavate kaebemenetluste teel või esitades kaebuse asjaomase liikmesriigi selleks määratud asutusele või asutustele. Vedajad ja terminalioperaatorid peaksid reisijate kaebustele vastama kindlaksmääratud aja jooksul, võttes arvesse asjaolu, et kaebusele mittevastamise korral võib esitada nende vastu nõude.
(23)
Võttes arvesse liikmesriigi poolt kehtestatud kaebuste esitamise menetlusi, tuleks sadamas või laeva pardal antavat abi käsitlev kaebus adresseerida eelistatavalt sellele või neile käesoleva määruse jõustamiseks määratud asutusele või asutustele, mis on selles liikmesriigis, kus asub pardalemineku sadam, ning kolmandast riigist pärit reisijateveoteenuste puhul selles liikmesriigis, kus asub pardalt mahatuleku sadam.
(24)
Liikmesriigid peaksid tagama käesoleva määruse täitmise ning määrama pädeva asutuse või asutused, kes täidab järelevalve ja jõustamisega seotud ülesandeid. See ei tohiks mõjutada reisijate õigusi taotleda kohtu kaudu õiguskaitset siseriikliku õiguse alusel.
(25)
Käesoleva määruse jõustamiseks määratud asutus või asutused peaksid olema ärihuvidest sõltumatud. Igal liikmesriigil tuleks määrata vähemalt üks asutus, kellel peaksid vajadusel olema volitused ja suutlikkus uurida üksikkaebusi ja hõlbustada vaidluste kohtuvälist lahendamist. Reisijatel peaks olema õigus saada selleks määratud asutuselt põhjendatud vastus mõistliku aja jooksul. Arvestades käesoleva määruse jõustamiseks vajaliku usaldusväärse statistika tähtsust, eelkõige selle ühtlase kohaldamise tagamiseks kogu liidus, peaksid nende asutuste koostatavad aruanded võimaluse korral sisaldama statistikat kaebuste ja nende tulemuste kohta.
(26)
Liikmesriigid peaksid kehtestama karistused käesoleva määruse rikkumise eest ja tagama nende karistuste kohaldamise. Kõnealused karistused peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
(27)
Kuna käesoleva määruse eesmärke, nimelt kõrgetasemelise kaitse ja abi tagamine reisijatele kõigis liikmesriikides ning majandussubjektide ühtlustatud tingimustel tegutsemise tagamine siseturul, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on seda meetme ulatuse ja mõju tõttu parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(28)
Käesoleva määruse jõustamise aluseks peaks olema Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. oktoobri 2004. aasta määrus (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta (tarbijakaitsealase koostöö määrus) (8). Seepärast tuleks kõnealust määrust vastavalt muuta.
(29)
Rangelt tuleks järgida Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (9) ning seda tuleks jõustada, et tagada füüsiliste ja juriidiliste isikute privaatsuse austamine ning nõutud teabe ja aruannete kasutamine ainult käesolevas määruses sätestatud kohustuste täitmiseks, kasutamata neid selliste isikute kahjuks.
(30)
Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja järgitakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklis 6 osutatule,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Sisu
Käesoleva määrusega kehtestatakse eeskirjad meritsi ja siseveeteedel toimuva transpordi kohta seoses järgnevaga:
a)
reisijate mittediskrimineerimine seoses vedajate poolt pakutavate veotingimustega;
b)
puudega ja piiratud liikumisvõimega isikute mittediskrimineerimine ja abistamine;
c)
reisijate õigused reisi tühistamise või hilinemise korral;
d)
reisijatele antav miinimumteave;
e)
kaebuste käsitlemine;
f)
täitmise tagamise üldeeskirjad.
Artikkel 2
Kohaldamisala
1. Käesolevat määrust kohaldatakse reisijate suhtes, kes:
a)
kasutavad reisijateveoteenuseid, mille puhul pardalemineku sadam asub liikmesriigi territooriumil;
b)
kasutavad reisijateveoteenuseid, mille pardalemineku sadam asub väljaspool liikmesriigi territooriumi ja pardalt mahatuleku sadam asub liikmesriigi territooriumil, tingimusel et teenust osutab liidu vedaja, nagu on määratletud artikli 3 punktis e;
c)
reisivad ristluslaevadel, mille puhul pardalemineku sadam asub liikmesriigi territooriumil. Siiski ei kohaldata kõnealuste reisijate suhtes artikli 16 lõiget 2, artikleid 18 ja 19 ning artikli 20 lõikeid 1 ja 4.
2. Käesolevat määrust ei kohaldata reisijate suhtes, kes reisivad:
a)
kuni 12 reisija vedamiseks ettenähtud laevadel;
b)
laevadel, mille käitamise eest vastutavasse meeskonda ei kuulu rohkem kui kolm liiget või mille kogu reisijateveoteenuse vahemaa ühes suunas on väiksem kui 500 meetrit;
c)
ekskursioonidel ja lõbureisidel, välja arvatud ristlused, või
d)
ilma mehaanilise jõuallikata laevadel ning algupärastel, enne 1965. aastat projekteeritud ajaloolistel reisilaevadel ja nende üksikkoopiatel, mis on ehitatud valdavalt algupärastest materjalidest ja mis on ette nähtud kuni 36 reisija vedamiseks.
3. Liikmesriigid võivad kahe aasta jooksul alates 18. detsembrist 2012 teha erandi käesoleva määruse kohaldamisest alla 300-tonnise kogumahtuvusega meresõidulaevade suhtes, mida käitatakse riigisisestel vedudel, tingimusel et käesolevas määruses sätestatud reisijate õigused on piisavalt tagatud siseriiklike õigusaktidega.
4. Liikmesriigid võivad teha erandi käesoleva määruse kohaldamisest avaliku teenindamise kohustuste, avaliku teenindamise lepingute või integreeritud teenustega hõlmatud reisijateveoteenuste suhtes, tingimusel et käesolevas määruses sätestatud reisijate õigused on võrreldaval määral tagatud siseriiklike õigusaktidega.
5. Ilma et see piiraks direktiivide 2006/87/EÜ ja 2009/45/EÜ kohaldamist, ei tuleks käesoleva määruse sätteid tõlgendada tehniliste nõuetena, mis kohustavad vedajaid, terminalioperaatoreid või muid üksusi muutma või asendama laevu, infrastruktuuri, sadamaid või sadamaterminale.
Artikkel 3
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„puudega isik” või „piiratud liikumisvõimega isik” - isik, kelle liikuvus on reisi ajal füüsilise (sensoorse või lokomotoorse, alalise või ajutise) või vaimse puude või kahjustuse või muu puude või vanuse tõttu piiratud ning kelle seisund nõuab asjakohast tähelepanu ning kõikidele reisijatele kättesaadava teenuse kohandamist tema erivajadustele;
b)
„liikmesriigi territoorium” - territoorium, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingut vastavalt selle artiklis 355 sätestatud tingimustele;
c)
„juurdepääsutingimused” - asjakohased standardid, juhised ja vastav teave juurdepääsu kohta sadamaterminalidele ja laevadele, sealhulgas nende rajatistele, mis on mõeldud puudega või piiratud liikumisvõimega isikute jaoks;
d)
„vedaja” - füüsiline või juriidiline isik, kes pakub üldsusele transporti reisijateveoteenuste või ristluste vormis, kuid kes ei ole reisikorraldaja, reisibüroo või piletimüüja;
e)
„liidu vedaja” - vedaja, kes on asutatud liikmesriigi territooriumil või kes pakub transporti liikmesriigi territooriumile või sealt välja reisijateveoteenuse vormis;
f)
„reisijateveoteenus” - ärilistel eesmärkidel meritsi ja siseveeteedel osutatav veoteenus, mida osutatakse vastavalt avaldatud sõiduplaanile;
g)
„integreeritud teenus” - ühendatud transporditeenus kindlaksmääratud geograafilises piirkonnas ühtse infoteenuse, piletisüsteemi ja sõiduplaaniga;
h)
„tegelik vedaja” - isik, kes tegelikult teostab kogu veo või osa veost, kuid kes ei ole vedaja;
i)
„siseveetee” - transpordiks kasutatav looduslik või tehislik laevatatav siseveekogu või omavahel ühendatud veekogude süsteem, nagu järved, jõed või kanalid või nende mis tahes kombinatsioon;
j)
„sadam” - koht või geograafiline piirkond, kus on tehtud selliseid parandustöid ja kuhu on paigaldatud sellised rajatised, mis võimaldavad vastu võtta laeva, mille pardale reisijad regulaarselt lähevad ja mille pardalt nad regulaarselt maha tulevad;
k)
„sadamaterminal” - vedaja või terminalioperaatori mehitatud terminal sadamas, kus asuvad rajatised, näiteks reisijate registreerimis- ja piletimüügiletid või salongid, ning töötajad reisijateveoteenuseid kasutavate reisijate või ristlusreisijate pardaleminekuks ja pardalt mahatulekuks;
l)
„laev” - veesõiduk, mida kasutatakse meritsi või siseveekogudel liiklemiseks;
m)
„veoleping” - vedu käsitlev leping vedaja ja reisija vahel ühe või mitme veoteenuse või ristluse osutamiseks;
n)
„pilet” - veolepingu sõlmimist kinnitav kehtiv dokument või muu tõend;
o)
„piletimüüja” - vahendaja, kes sõlmib vedaja nimel veolepinguid;
p)
„reisibüroo” - vahendaja, kes tegutseb reisija või reisikorraldaja nimel veolepingute sõlmimise eesmärgil;
q)
„reisikorraldaja” - direktiivi 90/314/EMÜ artikli 2 lõigetes 2 ja 3 määratletud korraldaja või vahendaja, välja arvatud vedaja;
r)
„broneering” - konkreetse reisijateveoteenuse või ristlusreisi broneerimine;
s)
„terminalioperaator” - liikmesriigi territooriumil asuv eraettevõtja või riigiasutus, kes vastutab sadamaterminali haldamise ja juhtimise eest;
t)
„ristlus” - meritsi või siseveeteedel osutatav veoteenus, mida pakutakse eranditult lõbusõiduks või puhkuseks, mida täiendavad majutus- ja muud teenused ja mis kestab kauem kui kaks ööbimist laeva pardal;
u)
„meresõidu ohtlik juhtum” - laevahukk, kaadumine, kokkupõrge või laeva madalikulesõit, plahvatus või tulekahju laevas või laeva defekt.
Artikkel 4
Piletid ja mittediskrimineerivad lepingutingimused
1. Vedajad väljastavad reisijale pileti, välja arvatud juhul, kui siseriiklike õigusaktide alusel annavad õiguse veoteenust kasutada muud dokumendid. Pileti võib väljastada elektroonilisel kujul.
2. Ilma et see piiraks sotsiaaltariife, pakutakse vedajate või piletimüüjate poolt kohaldatavaid lepingutingimusi ja tariife avalikkusele, diskrimineerimata lõpptarbijat otseselt või kaudselt tema kodakondsuse alusel või vedaja või piletimüüja asutamiskoha alusel liidus.
Artikkel 5
Muud kohustusi täitvad isikud
1. Kui käesolevas määruses sätestatud kohustuste täitmine on delegeeritud tegelikule vedajale, piletimüüjale või mõnele muule isikule, on kõnealused kohustused delegeerinud vedaja, reisibüroo, reisikorraldaja või terminalioperaator sellegipoolest vastutav kõnealuse kohustusi täitva isiku tegevuse ja tegevusetuse eest, kes tegutseb oma tööülesannete piires.
2. Lisaks lõikele 1 kohaldatakse selle isiku suhtes, kellele vedaja, reisibüroo, reisikorraldaja või terminalioperaator on kohustuse täitmise delegeerinud, seoses temale usaldatud kohustusega käesoleva määruse sätteid, sealhulgas vastutust ja vastuväiteid käsitlevaid sätteid.
Artikkel 6
Kohustustest loobumist käsitlev keeld
Käesolevast määrusest tulenevaid õigusi ja kohustusi ei saa piirata ega nendest loobuda, eriti veolepingusse märgitava erandi või piirava klausliga.
II PEATÜKK
PUUDEGA JA PIIRATUD LIIKUMISVÕIMEGA ISIKUTE ÕIGUSED
Artikkel 7
Õigus transpordile
1. Vedajad, reisibürood ja reisikorraldajad ei keeldu puuet või piiratud liikumisvõimet kui sellist põhjenduseks tuues broneeringu vastuvõtmisest, pileti väljastamisest või muul viisil andmisest ega puudega või piiratud liikumisvõimega isiku pardale lubamisest.
2. Puudega ja liikumispuudega isikute broneeringute ning piletite eest ei võeta lisatasu ning neile kehtivad samad tingimused, mis kõigile teistelegi reisijatele.
Artikkel 8
Erandid ja eritingimused
1. Erandina artikli 7 lõikest 1 võivad vedajad, reisibürood ja reisikorraldajad keelduda puudega või piiratud liikumisvõimega isiku broneeringu vastuvõtmisest, talle pileti väljastamisest või muul viisil andmisest või tema pardale lubamisest järgmistel juhtudel:
a)
et täita rahvusvahelises, liidu või siseriiklikus õiguses sätestatud kohaldatavaid ohutusnõudeid või pädevate asutuste kehtestatud ohutusnõudeid;
b)
kui reisilaeva ehituse või sadama infrastruktuuri ja seadmete, sealhulgas sadamaterminalide tõttu on nimetatud isiku pardaleminek, pardalt mahatulek või vedamine ohutul või praktikas teostataval viisil võimatu.
2. Broneeringu vastuvõtmisest või pileti väljastamisest või muul viisil andmisest keeldumise korral lõikes 1 esitatud põhjustel teevad vedajad, reisibürood ja reisikorraldajad kõiki mõistlikke jõupingutusi, et pakkuda asjaomasele isikule sobivat vedaja osutatavat alternatiivset transpordivõimalust reisijateveoteenuse või ristluse vormis.
3. Kui puudega või piiratud liikumisvõimega isikut, kellel on broneering või pilet ja kes vastab artikli 11 lõikes 2 osutatud nõuetele, ei lubata sellele vaatamata pardale käesoleva määruse alusel, siis antakse kõnealusele isikule ja teda käesoleva artikli lõike 4 alusel saatvale isikule võimalus valida hüvitise ja I lisas sätestatud reisi marsruudi muutmise võimaluse vahel. Õigus valida tagasisõit või muuta reisi marsruuti kehtib kõigi ohutusnõuete täitmise korral.
4. Kui see on tingimata vajalik ja samadel tingimustel lõikes 1 sätestatuga võib vedaja, reisibüroo või reisikorraldaja nõuda, et puudega või piiratud liikumisvõimega isikut saadaks teine isik, kes on suuteline osutama puudega või piiratud liikumisvõimega isikule vajalikku abi. Reisijateveoteenuste puhul veetakse sellist saatvat isikut tasuta.
5. Kui vedajad, reisibürood ja reisikorraldajad tuginevad lõikele 1 või 4, peavad nad viivitamatult teavitama puudega või liikumispuudega isikut selle konkreetsetest põhjustest. Taotluse korral teatatakse kõnealustest põhjustest puudega või piiratud liikumisvõimega isikule kirjalikult hiljemalt viie tööpäeva jooksul pärast taotluse saamist. Keeldumisel lõike 1 punkti a alusel tuleb esitada viide kohaldatavatele ohutusnõuetele.
Artikkel 9
Juurdepääs ja teave
1. Vedajad ja terminalioperaatorid kehtestavad või koostavad (vajaduse korral oma organisatsioonide abil) koostöös puudega või piiratud liikumisvõimega isikuid esindavate organisatsioonidega puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutele ja neid saatvatele isikutele mittediskrimineerivad transpordile juurdepääsu tingimused. Juurdepääsu tingimustest teavitatakse taotluse korral riiklikke täitevasutusi.
2. Vedajad ja terminalioperaatorid teevad lõikes 1 sätestatud juurdepääsutingimused üldsusele kättesaadaval kujul ja taotluse korral füüsiliselt või internetis kättesaadavaks samades keeltes kui tavaliselt kõigile reisijatele avaldatav teave. Seejuures pööratakse erilist tähelepanu puudega ja piiratud liikumisvõimega isikute vajadustele.
3. Reisikorraldajad teevad kättesaadavaks lõikes 1 sätestatud juurdepääsutingimused, mida kohaldatakse nende poolt korraldatavate, müüdavate või müügiks pakutavate reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide juurde kuuluvate reiside suhtes.
4. Vedajad, reisibürood ja reisikorraldajad tagavad, et puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutele on sobivas ja juurdepääsetavas vormis kättesaadav kogu asjakohane teave veotingimuste, reisi ning juurdepääsutingimuste kohta, sealhulgas interneti teel broneerimine ja internetis esitatav teave. Abi vajavad isikud saavad abistamise kohta kinnituse kättesaadavate vahendite kaudu, sealhulgas elektrooniliselt või lühisõnumiteenuse (SMS) teel.
Artikkel 10
Õigus abile sadamates ja laevadel
Artikli 9 lõikes 1 sätestatud juurdepääsutingimuste kohaselt osutavad vedajad ja terminalioperaatorid oma pädevusvaldkondade raames puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutele tasuta II ja III lisas täpsustatud abi sadamates, sealhulgas pardaleminekul ja pardalt mahatulekul, ning laevade pardal. Võimalusel kohandatakse seda abi puudega või piiratud liikumisvõimega isiku individuaalsetele vajadustele.
Artikkel 11
Abi andmise tingimused
1. Vedajad ja terminalioperaatorid osutavad oma pädevusvaldkondade raames puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutele artiklis 10 sätestatud abi juhul, kui:
a)
vedajale või terminalioperaatorile on isiku sellisest abivajadusest kättesaadavate vahendite kaudu, k.a elektrooniliselt või SMSi teel, teatatud hiljemalt 48 tundi enne abi vajamist, kui reisija ja vedaja või terminalioperaator ei ole kokku leppinud lühemas tähtajas, ning
b)
puudega või piiratud liikumisvõimega isik ilmub sadamasse või artikli 12 lõikes 3 osutatud määratud kohta:
i)
vedaja poolt kirjalikult määratud ajaks, mis ei ole rohkem kui 60 minutit enne avaldatud pardalemineku aega, või
ii)
kui pardalemineku aega ei ole määratud, siis hiljemalt 60 minutit enne avaldatud väljumisaega, kui reisija ja vedaja või terminalioperaator ei ole kokku leppinud lühemas tähtajas.
2. Lisaks lõikele 1 teavitavad puudega ja piiratud liikumisvõimega isikud vedajat broneeringu tegemise ajal või pileti eelmüügist ostmise ajal oma majutuse, istekoha või vajalike teenustega seotud erivajadustest või meditsiinitehnika kaasavõtmise vajadusest, eeldusel et kõnealune vajadus on kõnealusel ajal teada.
3. Lõike 1 punkti a ja lõike 2 kohase teabe võib alati esitada reisibüroole või reisikorraldajale, kelle käest pilet osteti. Kui pilet kehtib mitme reisi jaoks, piisab ühest teatest, tingimusel et järgnevate reiside aegade kohta on antud piisavat teavet. Reisijale antakse kinnitus, et taotletud abivajadusest on vastavalt lõike 1 punktile a ja lõikele 2 teavitatud.
4. Juhul kui abivajadusest ei ole lõike 1 punkti a ja lõike 2 kohaselt teatatud, teevad vedajad ja terminalioperaatorid siiski kõik mõistlikud jõupingutused, et tagada puudega või piiratud liikumisvõimega isikule abi nii, et ta saaks pardale minna, pardalt maha tulla ja laeval reisida.
5. Kui puudega või piiratud liikumisvõimega isikut saadab tunnustatud abikoer, siis tuleb see koer majutada koos kõnealuse isikuga, tingimusel et vedajale, reisibüroole või reisikorraldajale on sellest teatatud vastavalt tunnustatud abikoerte reisilaevade pardal vedamise suhtes kohaldatavatele siseriiklikele eeskirjadele, kui need on olemas.
Artikkel 12
Teadete vastuvõtmine ja kohtumiskohtade määramine
1. Vedajad, terminalioperaatorid, reisibürood ja reisikorraldajad võtavad kõik meetmed, mis on vajalikud artikli 11 lõike 1 punkti a ja artikli 11 lõike 2 kohaselt teate esitamiseks ja esitatud teadete vastuvõtmiseks. Kõnealust kohustust kohaldatakse nende kõigis müügipunktides, sealhulgas telefoni ja interneti teel toimuva müügi suhtes.
2. Kui reisibürood või reisikorraldajad saavad lõikes 1 osutatud teate, edastavad nad kõnealuse teabe oma tavalise lahtiolekuaja jooksul viivitamatult vedajale või terminalioperaatorile.
3. Vedajad ja terminalioperaatorid määravad sadamaterminalis või väljaspool seda koha, kus puudega ja piiratud liikumisvõimega isikud saavad teatada oma saabumisest ja paluda abi. Kõnealune koht on selgelt märgistatud ning sealt saab kättesaadaval kujul põhilist teavet sadamaterminali ja osutatava abi kohta.
Artikkel 13
Abi kvaliteedistandardid
1. Terminalioperaatorid ja sadamaterminale käitavad või reisijateveoteenuseid osutavad vedajad, kelle eelmise kalendriaasta jooksul ärilistel eesmärkidel teostatud vedude kogumaht on suurem kui 100 000, kehtestavad oma pädevusvaldkondade raames ning koostöös puudega või piiratud liikumisvõimega isikuid esindavate organisatsioonidega II ja III lisas täpsustatud abi kvaliteedistandardid ning määravad vajaduse korral oma organisatsioonide kaudu kindlaks nende standardite täitmiseks vajalikud vahendid.
2. Kvaliteedistandardite kehtestamisel võetakse täiel määral arvesse puudega või piiratud liikumisvõimega isikute transpordi hõlbustamist käsitlevaid rahvusvaheliselt tunnustatud poliitikaid ja tegevusjuhendeid, eelkõige IMO soovitust reisilaevade projekteerimise ja käitamise kohta eakate ja puuetega isikute vajadustele vastamiseks.
3. Terminalioperaatorid ja vedajad teevad lõikes 1 sätestatud kvaliteedistandardid kättesaadaval kujul üldsusele füüsiliselt või interneti teel kättesaadavaks samades keeltes kui tavaliselt kõigile reisijatele avaldatav teave.
Artikkel 14
Koolitus ja juhendamine
Ilma et see piiraks meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvahelise konventsiooni ja koodeksi kohaldamist ning Reini laevaliikluse muudetud konventsiooni ja Doonau laevasõidukonventsiooni kohaselt vastu võetud eeskirjade kohaldamist, kehtestavad vedajad ja vajaduse korral terminalioperaatorid puudega isikute alase koolituse menetlused, sealhulgas juhendamise, ning tagavad, et:
a)
nende töötajad, sealhulgas muude kohustusi täitvate isikute värvatud töötajad, kes osutavad puudega ja piiratud liikumisvõimega isikutele otsest abi, läbivad IV lisa A ja B osas kirjeldatud koolituse või juhendamise;
b)
nende töötajad, kes on muul viisil vastutavad piletite broneerimise ja müümise või pardalemineku ja pardalt mahatuleku eest, sealhulgas muude kohustusi täitvate isikute värvatud töötajad, läbivad IV lisa A osas kirjeldatud koolituse või juhendamise, ning
c)
punktides a ja b mainitud töötajate pädevuse säilitamine toimub vajadusel näiteks juhendamise või täiendkoolituse abil.
Artikkel 15
Liikumisabivahendite ja muu erivarustusega seotud hüvitis
1. Vedajad ja terminalioperaatorid vastutavad kahju eest, mis tekib puudega või piiratud liikumisvõimega isiku kasutatava liikumisvahendi või muu erivarustuse kadumisest või kahjustumisest, kui kahju põhjustanud juhtum toimus vedaja või terminalioperaatori süü või hooletuse tõttu. Vedaja süüd või hooletust eeldatakse meresõidu ohtliku juhtumi poolt põhjustatud kahju puhul.
2. Lõikes 1 osutatud hüvitis vastab asjaomase varustuse asendusväärtusele või vajaduse korral parandamiskuludele.
3. Lõikeid 1 ja 2 ei kohaldata juhul, kui kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta määrust (EÜ) nr 392/2009 reisijate meritsi vedajate vastutuse kohta õnnetusjuhtumite korral (10).
4. Lisaks tehakse kõik jõupingutused varustuse ajutiseks kiireks asendamiseks sobiva alternatiiviga.
III PEATÜKK
VEDAJATE JA TERMINALIOPERAATORITE KOHUSTUSED REISI KATKEMISE KORRAL
Artikkel 16
Teabe esitamine tühistatud või hilinenud väljumise korral
1. Reisijateveoteenuse või ristluse tühistamise või väljumise hilinemise korral peab vedaja või vajaduse korral terminalioperaator teavitama sadamaterminalidest väljuvaid reisijaid või võimaluse korral sadamatest väljuvaid reisijaid olukorrast võimalikult kiiresti ja igal juhul mitte hiljem kui 30 minutit pärast reisi sõiduplaanijärgset väljumisaega ning eeldatavast väljumis- ja saabumisajast niipea, kui see on teada.
2. Kui reisijad jäävad tühistamise või hilinemise tõttu ühendusveoteenusest maha, teeb vedaja ja vajaduse korral terminalioperaator mõistlikke jõupingutusi, et teavitada asjaomaseid reisijaid muudest ühendusreisidest.
3. Vedaja või vajaduse korral terminalioperaator tagab, et puudega või piiratud liikumisvõimega isikud saavad lõigetes 1 ja 2 nõutud teavet kättesaadaval kujul.
Artikkel 17
Abi seoses tühistatud või hilinenud väljumistega
1. Kui vedajal on alust arvata, et reisijateveoteenuse või ristluse väljumine tühistatakse või hilineb sõiduplaanijärgsest väljumisajast rohkem kui 90 minutit, pakutakse sadamaterminalidest väljuvatele reisijatele tasuta suupisteid, einet või karastusjooke ootamisajale mõistlikult vastavas koguses, kui need on kättesaadavad või neid on võimalik mõistlikul viisil muretseda.
2. Kui väljumise tühistamise või hilinemise tõttu on vajalik üks või mitu ööbimist või kui lisaks reisija kavandatule on vajalik lisaööbimine, pakub vedaja sadamaterminalist väljuvatele reisijatele lisaks lõikes 1 sätestatud suupistetele, einetele või karastusjookidele piisavat tasuta majutust pardal või maal ning transporti sadamaterminali ja majutuskohta ning sealt tagasi, kui see on füüsiliselt võimalik. Vedaja võib seada ühe reisija kohta maal pakutava majutuse kogusumma ülempiiriks, mis ei sisalda transporti sadamaterminalist majutuskohta ja tagasi, 80 eurot öö kohta maksimaalselt kolmeks ööks.
3. Lõigete 1 ja 2 kohaldamisel osutab vedaja erilist tähelepanu puudega ja piiratud liikumisvõimega isikute ning neid saatvate isikute vajadustele.
Artikkel 18
Marsruudi muutmine ja hüvitamine seoses tühistatud või hilinenud väljumistega
1. Kui vedajal on alust arvata, et reisijateveoteenus tühistatakse või selle sadamaterminalist väljumine hilineb rohkem kui 90 minutit, tuleb reisijatel võimaldada viivitamata valida järgmiste võimaluste vahel:
a)
võrreldavatel tingimustel ilma igasuguse lisatasuta marsruudi muutmine lõppsihtkohta jõudmiseks esimesel võimalusel vastavalt veolepingus sätestatule;
b)
piletihinna hüvitamine ja vajaduse korral tasuta tagasireisiteenus esimesse väljumiskohta esimesel võimalusel vastavalt veolepingus sätestatule.
2. Kui reisijateveoteenus tühistatakse või selle sadamast väljumine hilineb rohkem kui 90 minutit, on reisijatel õigus marsruuti muuta või saada vedajalt piletihinna hüvitist.
3. Lõike 1 punktis b ja lõikes 2 sätestatud hüvitise maksmisel hüvitatakse kogu pileti ostuhind seitsme päeva jooksul kas sularahas, elektroonilise pangaülekandega, pangakorralduse või pangatšekkidena ärajäänud reisi osa või osade puhul ning juba toimunud reisi osa või osade puhul, kui reis ei oma seoses reisija esialgse reisikavaga enam mõtet. Reisija nõusolekul võib kogu pileti ostuhinna hüvitada ka reisitšekkide ja/või teiste teenustega summas, mis on võrdne pileti ostuhinnaga, eeldusel et tingimused on paindlikud, eelkõige seoses kehtivusaja ja sihtkohaga.
Artikkel 19
Piletihinna hüvitamine seoses reisi hilinenud saabumisega
1. Kaotamata õigust transpordile, võivad reisijad taotleda vedajalt hüvitist reisi lõppsihtkohta hilinenult saabumise eest vastavalt veolepingus sätestatule. Hüvitise miinimummäär on 25 % piletihinnast, kui reis hilineb vähemalt:
a)
ühe tunni reisi puhul, mis sõiduplaani järgi kestab neli tundi;
b)
kaks tundi reisi puhul, mis sõiduplaani järgi kestab üle nelja tunni, kuid mis ei ületa kaheksat tundi;
c)
kolm tundi reisi puhul, mis sõiduplaani järgi kestab kaheksa tundi, kuid mis ei ületa 24 tundi, või
d)
kuus tundi reisi puhul, mis sõiduplaani järgi kestab rohkem kui 24 tundi.
Kui hilinemise aeg ületab kahekordselt punktides a-d märgitud aja, hüvitatakse 50 % piletihinnast.
2. Reisikaardi või perioodipiletiga reisijad, kes kogevad selle kehtivuse ajal reisi korduvaid hilinenud saabumisi, võivad taotleda piisavat hüvitist vastavalt vedaja hüvitiste korrale. Selles korras sätestatakse hilinenud saabumise kindlaksmääramise ja hüvitise arvestamise kriteeriumid.
3. Hüvitise arvutamisel võetakse arvesse hind, mille reisija hilinenud reisijateveoteenuse eest tegelikult tasus.
4. Kui veoleping on sõlmitud edasi-tagasi sõidu eest, võetakse reisi edasi- või tagasisuunal hilinenud saabumise korral makstava hüvitise arvutamisel arvesse poolt kõnealuse reisijateveoteenuse pakutava transpordi eest makstud hinnast.
5. Hüvitis makstakse ühe kuu jooksul pärast hüvitise taotluse esitamist. Hüvitist võib maksta reisitšekkide ja/või muude teenustega, kui tingimused on paindlikud, eelkõige seoses kehtivusaja ja sihtkohaga. Reisija nõudmisel makstakse hüvitis rahas.
6. Piletihinna hüvitisest ei või maha arvata tehingukulusid, sealhulgas lõive, telefonikõnede või markide maksumust. Vedajad võivad määrata alammäärad, millest madalamaid hüvitussummasid ei maksta. Kõnealune alammäär ei ületa 6 eurot.
Artikkel 20
Erandid
1. Kui väljumisaeg ei ole kindlaks määratud, ei kohaldata artikleid 17, 18 ja 19 lahtise väljumisajaga piletit omavate reisijate, välja arvatud reisikaarti või perioodipiletit omavate reisijate suhtes.
2. Artikleid 17 ja 19 ei kohaldata juhul, kui reisijat on enne pileti ostmist reisi tühistamisest või hilinemisest teavitatud või kui väljumine tühistatakse või hilineb reisija süül.
3. Artikli 17 lõiget 2 ei kohaldata, kui vedaja tõestab, et tühistamise või hilinemise põhjuseks on laeva ohutut käitamist takistavad ilmastikutingimused.
4. Artiklit 19 ei kohaldata, kui vedaja tõestab, et tühistamise või hilinemise põhjuseks on laeva ohutut käitamist takistavad ilmastikutingimused või reisijateveoteenuse osutamist takistavad erakorralised asjaolud, mida ei oleks saanud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik mõistlikud meetmed.
Artikkel 21
Täiendavad nõuded
Käesolev määrus ei takista reisijaid esitamast nõuet liikmesriigi kohtus siseriiklike õigusaktide alusel seoses veoteenuste tühistamise või hilinemise tõttu tekkinud kahju hüvitamisega, sealhulgas direktiivi 90/314/EMÜ alusel.
IV PEATÜKK
ÜLDEESKIRJAD TEABE JA KAEBUSTE KOHTA
Artikkel 22
Reisiteabe saamise õigus
Vedajad ja terminalioperaatorid annavad oma pädevuse piires reisijatele piisavat teavet kogu nende reisi vältel kõigile kättesaadaval kujul ja samades keeltes kui tavaliselt kõigile reisijatele avaldatav teave. Seejuures pööratakse erilist tähelepanu puudega ja piiratud liikumisvõimega isikute vajadustele.
Artikkel 23
Teave reisijate õiguste kohta
1. Vedajad, terminalioperaatorid ja vajadusel sadamavaldajad tagavad oma pädevuse piires, et käesolevas määruses sätestatud reisijate õigusi käsitlev teave on laevade pardal, võimaluse korral sadamates ning sadamaterminalides avalikult kättesaadav. Kõnealust teavet antakse võimalikult kättesaadaval kujul ja samades keeltes kui tavaliselt kõigile reisijatele avaldatav teave. Kõnealust teavet andes pööratakse erilist tähelepanu puudega ja piiratud liikumisvõimega isikute vajadustele.
2. Lõikes 1 osutatud teavitamisnõude täitmiseks võivad vedajad, terminalioperaatorid ja vajadusel sadamavaldajad kasutada komisjoni poolt kõigis Euroopa Liidu institutsioonide ametlikes keeltes koostatud ja neile kättesaadavaks tehtud kokkuvõtet käesoleva määruse sätetest.
3. Vedajad, terminalioperaatorid ja vajadusel sadamavaldajad teavitavad reisijaid sobival viisil laevade pardal, võimaluse korral sadamates ning sadamaterminalides asjaomase liikmesriigi poolt artikli 25 lõike 1 kohaselt määratud täitevasutuse kontaktandmetest.
Artikkel 24
Kaebused
1. Vedajad ja terminalioperaatorid kehtestavad või omavad mehhanismi, mis on kergesti juurdepääsetav, et käsitleda kaebusi seoses käesoleva määrusega hõlmatud õiguste ja kohustustega.
2. Kui käesoleva määrusega hõlmatud reisija soovib esitada vedajale või terminalioperaatorile kaebust, esitab ta selle kahe kuu jooksul alates kuupäevast, mil teenust osutati või oleks tulnud osutada. Ühe kuu jooksul alates kaebuse saamisest teavitab vedaja või terminalioperaator reisijat sellest, kas tema kaebus on põhjendatud, tagasi lükatud või on veel käsitlemisel. Lõplik vastus tuleb anda siiski hiljemalt kahe kuu jooksul pärast kaebuse saamist.
V PEATÜKK
JÕUSTAMINE JA RIIKLIKUD TÄITEVASUTUSED
Artikkel 25
Riiklikud täitevasutused
1. Iga liikmesriik määrab uue või olemasoleva asutuse või asutused vastutama käesoleva määruse jõustamise eest seoses tema territooriumil asuvatest sadamatest lähtuvate reisijateveoteenuste ja ristlustega ja seoses kolmandatest riikidest sellistesse sadamatesse saabuvate reisijateveoteenustega. Iga asutus võtab käesoleva määruse täitmise tagamiseks vajalikud meetmed.
Iga asutus on oma organisatsiooni, rahastamisotsuste, juriidilise struktuuri ja otsuste tegemise poolest ärihuvidest sõltumatu.
2. Liikmesriigid teavitavad komisjoni käesoleva artikli kohaselt määratud asutusest või asutustest.
3. Iga reisija võib kooskõlas siseriikliku õigusega esitada kaebuse käesoleva määruse väidetava rikkumise kohta igale lõike 1 kohaselt määratud pädevale asutusele või muule liikmesriigi määratud pädevale asutusele. Pädev asutus annab reisijate esitatud kaebustele põhjendatud vastused mõistliku aja jooksul.
Liikmesriik võib otsustada, et:
a)
reisija esitab käesoleva määrusega hõlmatud kaebuse kõigepealt vedajale või terminalioperaatorile ja/või
b)
riiklik täitevasutus või liikmesriigi määratud muu pädev asutus tegutseb edasikaebusi käsitleva asutusena kaebuste puhul, mida ei ole artikli 24 kohaselt lahendatud.
4. Liikmesriigid, kes on otsustanud teha artikli 2 lõike 4 kohaselt teatavate teenuste suhtes erandi, tagavad samaväärse mehhanismi olemasolu reisijate õiguste täitmise tagamiseks.
Artikkel 26
Jõustamise aruanne
Hiljemalt 1. juunil 2015 ning seejärel iga kahe aasta tagant avaldavad artikli 25 alusel määratud täitevasutused oma kahe eelneva kalendriaasta tegevuse kohta aruande, mis sisaldab eelkõige käesoleva määruse sätete rakendamiseks võetud meetmete kirjeldust, kohaldatud karistuste üksikasju ning statistikat kaebuste ja kohaldatud karistuste kohta.
Artikkel 27
Täitevasutuste koostöö
Artikli 25 lõikes 1 osutatud riiklikud täitevasutused vahetavad teavet oma töö ja otsustuspõhimõtete ning -tavade kohta sellises ulatuses, mis on vajalik käesoleva määruse ühtseks kohaldamiseks. Selle ülesande täitmisel toetab neid komisjon.
Artikkel 28
Karistused
Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad käesoleva määruse sätete rikkumise eest kohaldatavate karistuste kohta ja võtavad kõik vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks. Kehtestatud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teatavad neist eeskirjadest ja meetmetest komisjonile hiljemalt 18. detsembriks 2012 ning annavad viivitamata teada nende edaspidistest muudatustest.
VI PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 29
Aruanne
Komisjon esitab hiljemalt 19. detsembriks 2015 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse toimimise ja mõju kohta. Vajaduse korral lisatakse aruandele õigusakti ettepanekud käesoleva määruse sätete üksikasjalikumaks rakendamiseks või määruse muutmiseks.
Artikkel 30
Määruse (EÜ) nr 2006/2004 muutmine
Määruse (EÜ) nr 2006/2004 lisasse lisatakse järgmine punkt:
„18.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrus (EL) nr 1177/2010, mis käsitleb meritsi ja siseveeteedel reisijate õigusi (11).
Artikkel 31
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 18. detsembrist 2012.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 24. november 2010


Input:
KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 460/2011
af 12. maj 2011
om ændring af bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 for så vidt angår maksimalgrænseværdierne for restkoncentrationer af chlorantraniliprol (DPX E-2Y45) i eller på gulerødder
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 af 23. februar 2005 om maksimalgrænseværdier for pesticidrester i eller på vegetabilske og animalske fødevarer og foderstoffer og om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF (1), særlig artikel 18, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Der er i del A i bilag III til forordning (EF) nr. 396/2005 fastsat maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af chlorantraniliprol (DPX E-2Y45).
(2)
Den 23. august 2010 underrettede Frankrig i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, i Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (2) Kommissionen om midlertidig godkendelse af et plantebeskyttelsesmiddel, der indeholdt chlorantraniliprol (DPX E-2Y45), og som skulle bruges på gulerødder for at bekæmpe gulerodsfluer, en fare, der ikke kunne forudses, og som ikke kunne bekæmpes på nogen anden måde. Frankrig underrettede derfor de øvrige medlemsstater, Kommissionen og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) i overensstemmelse med artikel 18, stk. 4, i forordning (EF) nr. 396/2005 om, at landet på sit område har tilladt markedsføring af gulerødder, der indeholder pesticidrester, der er højere end de gældende maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer. Frankrig har også forelagt en relevant risikovurdering med den konklusion, at de pågældende gulerødder ikke udgør nogen uacceptabel risiko, og navnlig at de foreslåede højere grænseværdier for restkoncentrationer ikke medfører en risiko for nogen forbruger.
(3)
EFSA har evalueret den risikovurdering, som Frankrig har forelagt, og har især lægt vægt på risiciene for forbrugerne og i relevant omfang for dyr. EFSA har afgivet en begrundet udtalelse om de foreslåede maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer (3). På grundlag af en vurdering af forbrugereksponeringen for 27 specifikke europæiske forbrugergrupper konkluderede EFSA i sin udtalelse, at den foreslåede maksimalgrænseværdi var acceptabel for så vidt angår forbrugernes sikkerhed.
(4)
På baggrund af EFSA's begrundede udtalelse og under hensyntagen til alle relevante faktorer anses de foreslåede maksimalgrænseværdier for at opfylde kravene i artikel 18, stk. 4, i forordning (EF) nr. 396/2005.
(5)
Forordning (EF) nr. 396/2005 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(6)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har modsat sig foranstaltningerne -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag III til forordning (EF) nr. 396/2005 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. maj 2011.


Input:
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS
2011 m. gruodžio 7 d.
dėl Bangladešo jūrininkų rengimo ir atestavimo sistemų pripažinimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/106/EB
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 8999)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/822/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/106/EB dėl minimalaus jūrininkų rengimo (1), ypač į jos 19 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į prašymus, kuriuos 2007 m. liepos 26 d., 2007 m. gruodžio 24 d. ir 2008 m. birželio 25 d. pateikė, atitinkamai, Kipras, Italija ir Belgija,
kadangi:
(1)
pagal Direktyvą 2008/106/EB valstybės narės gali nuspręsti patvirtinti trečiųjų šalių išduotus atitinkamus jūrininkų atestatus, jeigu Komisija yra pripažinusi tą trečiąją šalį. Tos trečiosios šalys turi atitikti visus 1978 m. Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) konvencijos dėl jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų (JRAB konvencija) (2) su pakeitimais, padarytais 1995 m., reikalavimus;
(2)
prašymus dėl Bangladešo pripažinimo 2007 m. liepos 26 d., 2007 m. gruodžio 24 d. ir 2008 m. birželio 25 d. raštais pateikė, atitinkamai, Kipras, Italija ir Belgija. Gavusi šiuos prašymus, Komisija įvertino Bangladešo jūrininkų rengimo ir atestavimo sistemas, kad patikrintų, ar Bangladešas laikosi visų JRAB konvencijos reikalavimų ir ar imtasi tinkamų priemonių siekiant užkirsti kelią atestatų klastojimui. Tas vertinimas buvo grindžiamas 2008 m. vasario mėn. Europos jūrų saugumo agentūros ekspertų atlikto patikrinimo rezultatais. Atliekant patikrinimą buvo nustatyti tam tikri jūrininkų rengimo ir atestavimo sistemų trūkumai;
(3)
Komisija valstybėms narėms pateikė vertinimo rezultatų ataskaitą;
(4)
2009 m. kovo 26 d., 2009 m. gruodžio 9 d. ir 2010 m. rugsėjo 28 d. raštais Komisija paprašė Bangladešo pateikti įrodymų, kad nustatyti trūkumai buvo pašalinti;
(5)
Bangladešas 2009 m. kovo 29 d., 2009 m. gegužės 21 d., 2009 m. liepos 12 d., 2010 m. sausio 4 d., 2011 m. vasario 27 d. ir 2011 m. kovo 14 d. raštais pateikė prašomą informaciją ir įrodymus, kad imtasi tinkamų ir pakankamų taisomųjų veiksmų, kad būtų pašalinta dauguma per atitikties vertinimą nustatytų trūkumų;
(6)
likę trūkumai yra susiję su tam tikros mokymo įrangos vienoje iš Bangladešo jūrininkų lavinimo bei rengimo institucijų stoka ir su parengiamųjų kursų, susijusių su Jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų kodekso A-II/1 skirsniu, mokymu. Todėl buvo paprašyta, kad Bangladešas įgyvendintų atitinkamus papildomus taisomuosius veiksmus. Tačiau dėl šių trūkumų negalima abejoti bendra Bangladešo jūrininkų rengimo ir atestavimo sistemų atitiktimi JRAB konvencijos reikalavimams;
(7)
iš atitikties vertinimo rezultatų ir Bangladešo pateiktos informacijos vertinimo išvadų matyti, kad Bangladešo sistema atitinka reikiamus JRAB konvencijos reikalavimus, ir kad šalis ėmėsi tinkamų priemonių, kad užkirstų kelią atestatų klastojimui;
(8)
šiame sprendime nustatytos priemonės atitinka Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Įgyvendinant Direktyvos 2008/106/EB 19 straipsnį pripažįstamos Bangladešo jūrininkų rengimo ir atestavimo sistemos.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2011 m. gruodžio 7 d.


Input:
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 201/2010
av den 10 mars 2010
om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1006/2008 om tillstånd till fiskeverksamhet för gemenskapens fiskefartyg i vatten utanför gemenskapens vatten och om tillträde för fartyg från tredjeland till gemenskapens vatten
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1006/2008 av den 29 september 2008 om tillstånd till fiskeverksamhet för gemenskapens fiskefartyg i vatten utanför gemenskapens vatten och om tillträde för fartyg från tredjeland till gemenskapens vatten (1), särskilt artikel 26, och
av följande skäl:
(1)
På grund av närheten mellan vatten i Europeiska unionen (EU) och vatten som lyder under norsk eller färöisk överhöghet och jurisdiktion, är det lämpligt att fastställa särskilda tillståndsvillkor för EU-fartyg som bedriver fiskeverksamhet i norska vatten i Nordsjön och i färöiska vatten.
(2)
Tillträde för fartyg från tredjeländer bör begränsas till vissa geografiska områden för att skydda den fiskeverksamhet som bedrivs av lokala fiskefartyg.
(3)
På grund av närheten mellan EU-vatten och vatten som lyder under norsk eller färöisk överhöghet och jurisdiktion, är det lämpligt att fastställa särskilda tillståndsvillkor för fiskefartyg som för norsk eller färöisk flagg och som bedriver fiskeverksamhet i EU-vatten.
(4)
Innehållet i ansökningar om tillstånd för fartyg från tredjeländer bör fastställas så att kommissionen får tillgång till ytterligare data.
(5)
För att se till att de fångster av blåvitling och makrill som görs av tredjelands fartyg i EU-vatten redovisas korrekt är det nödvändigt att anta skärpta bestämmelser om kontroll av sådana fartyg. Dessa bestämmelser bör vara förenliga med det avtal mellan Europeiska gemenskapen och Norge som godkänts genom rådets förordning (EEG) nr 2214/80 (2) och med det avtal mellan Europeiska gemenskapen och Färöarna som godkänts genom rådets förordning (EEG) nr 2211/80 (3).
(6)
Fartyg utan tillstånd enligt förordning (EG) nr 1006/2008 bör ha möjlighet att segla genom EU-vatten under förutsättning att deras fiskeredskap är undanstuvade på ett sådant sätt att de inte med lätthet kan användas för fiskeinsatser.
(7)
Tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1006/2008 bör antas i enlighet med detta.
(8)
Denna förordning säkerställer kontinuiteten i de bestämmelser som för närvarande finns i rådets förordning (EG) nr 43/2009 av den 16 januari 2009 om fastställande för år 2009 av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i EU-vatten och, för EU-fartyg, i andra vatten där fångstbegränsningar krävs (4).
(9)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för fiske och vattenbruk.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
FISKEVERKSAMHET SOM BEDRIVS AV EU-FARTYG UTANFÖR EU-VATTEN
Artikel 1
Fisketillstånd
Med avvikelse från artikel 3 i förordning (EG) nr 1006/2008 ska EU-fartyg med ett tonnage på högst 200 GT undantas från skyldigheten att ha ett fisketillstånd när de bedriver fiskeverksamhet i norska vatten i Nordsjön.
Artikel 2
Geografiska restriktioner
1. EU-fiskefartyg som har rätt att bedriva fiskeverksamhet i norska vatten i Nordsjön får inte bedriva fiskeverksamhet i Skagerrak inom 12 nautiska mil utanför Norges baslinje.
2. Med avvikelse från punkt 1 får fartyg som för dansk eller svensk flagg samt är registrerade i Danmark eller Sverige bedriva fiskeverksamhet i Skagerrak upp till fyra nautiska mil utanför de norska baslinjerna.
Artikel 3
Villkor
EU-fartyg med tillstånd att bedriva riktat fiske efter en art i färöiska vatten får bedriva riktat fiske efter en annan art, förutsatt att de i förväg anmäler detta till de färöiska myndigheterna.
Artikel 4
Allmänna skyldigheter
EU-fiskefartyg som bedriver fiskeverksamhet utanför EU-vatten ska följa de bevarande- och kontrollföreskrifter och alla övriga bestämmelser som reglerar fisket i det område där de bedriver fiske.
KAPITEL II
TREDJELANDS FARTYGS FISKEVERKSAMHET I EU-VATTEN
Artikel 5
Fisketillstånd
Med avvikelse från artikel 18.1 a i förordning (EG) nr 1006/2008 ska fiskefartyg med ett tonnage på mindre än 200 GT som för norsk flagg undantas från skyldigheten att ha ett fisketillstånd när de bedriver fiskeverksamhet i EU-vatten.
Artikel 6
Överföring av och innehåll i ansökningar om fisketillstånd
Ansökningar om fisketillstånd enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 1006/2008 ska innehålla information enligt bilaga I beroende på vilken flagg de berörda fartygen har rätt att föra.
Artikel 7
Geografiska restriktioner
1. Fartyg som för norsk flagg eller är registrerade på Färöarna och som har rätt att bedriva fiskeverksamhet i EU-vatten får inte bedriva fiskeverksamhet inom 12 nautiska mil utanför medlemsstaternas baslinjer i Ices-område IV (5), Kattegatt och Atlanten norr om 43°00′N, utom det område som avses i artikel 18 i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 (6).
2. Med avvikelse från punkt 1 får fiskefartyg som för norsk flagg bedriva fiskeverksamhet i Skagerrak upp till fyra nautiska mil utanför de danska och svenska baslinjerna.
Artikel 8
Fiskeloggbok
Utöver vad som fastställs i artikel 14.8 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 (7) av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs, ska befälhavaren på ett tredjelands fiskefartyg som har rätt att bedriva fiskeverksamhet i EU-vatten föra en loggbok i vilken den information som anges i bilaga II ska föras in.
Artikel 9
Överföring av data om fiskeverksamhet
1. De uppgifter som anges i bilaga III ska meddelas kommissionen i överensstämmelse med artikel 23.1 i förordning (EG) nr 1006/2008 av befälhavaren på ett tredjelands fiskefartyg.
2. Punkt 1 ska inte gälla för fartyg som för norsk flagg och som bedriver fiskeverksamhet i Ices-område IIIa.
Artikel 10
Fiske efter blåvitling och makrill
Fiskefartyg som för norsk flagg och fiskefartyg som för färöisk flagg och som har rätt att fiska efter blåvitling och makrill i EU-vatten ska följa de bestämmelser som anges i bilaga IV.
Artikel 11
Segling genom EU-vatten
Tredjelands fiskefartyg som seglar genom och inte har tillstånd att fiska i EU-vatten ska stuva sina nätredskap på följande sätt, så att de inte med lätthet kan användas:
a)
Nätredskap, vikter och liknande utrustning ska lösgöras från trålbord, sveplinor, trålvarp och rep.
b)
Nätredskap som finns på däck eller ovanför däck ska vara säkert fastgjorda vid någon del av överbyggnaden.
KAPITEL III
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 12
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 10 mars 2010.


Input:
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1126/2011
av den 7 november 2011
om ändring av bilaga III till förordning (EG) nr 1120/2009 vad gäller beloppen för finansiering av det särskilda stöd som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 73/2009
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 73/2009 av den 19 januari 2009 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd för jordbrukare inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare, om ändring av förordningarna (EG) nr 1290/2005, (EG) nr 247/2006 och (EG) nr 378/2007 samt om upphävande av förordning (EG) nr 1782/2003 (1), särskilt artikel 69.7 fjärde stycket, och
av följande skäl:
(1)
Enligt artikel 49.2 i kommissionens förordning (EG) nr 1120/2009 av den 29 oktober 2009 om tillämpningsföreskrifter för det system med samlat gårdsstöd som föreskrivs i avdelning III i rådets förordning (EG) nr 73/2009 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd för jordbrukare inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare (2) får medlemsstaterna senast den 1 augusti under ett visst kalenderår från och med 2010 begära en revidering av de belopp som avses i artikel 69.6 a i förordning (EG) nr 73/2009 om det belopp som uppstår genom den beräkning som fastställs i artikel 69.7 första stycket i förordning (EG) nr 73/2009 för det berörda budgetåret avviker med mer än 20 % från det belopp som fastställs i bilaga III till förordning (EG) nr 1120/2009.
(2)
Danmark, Finland och Slovenien har begärt revidering av de belopp som avses i artikel 69.6 a i förordning (EG) nr 73/2009 med verkan från och med 2012.
(3)
Till följd av att Danmark, Finland och Slovenien har begärt revidering har kommissionen gjort nödvändiga beräkningar för att verifiera att tröskelvärdet 20 % som avses i artikel 49.2 i förordning (EG) nr 1120/2009 uppnåddes under budgetåret 2010. För tillämpningen av artikel 69.7 a i förordning (EG) nr 73/2009 använde kommissionen respektive genomsnittliga moduleringssats för Danmark, Finland och Slovenien för att fastställa de nettotak som avses i bilaga IV till förordning (EG) nr 73/2009.
(4)
Beräkningen visar att när det gäller Danmark, Finland och Slovenien avviker det belopp som uppstår genom den beräkning som fastställs i artikel 69.7 första stycket i förordning (EG) nr 73/2009 för budgetåret 2010 med 47 %, 29 % respektive 47 % från det belopp som fastställs i bilaga III till förordning (EG) nr 1120/2009.
(5)
De belopp som anges för Danmark, Finland och Slovenien i bilaga III till förordning (EG) nr 1120/2009 bör därför ses över. De ändrade beloppen bör tillämpas från och med kalenderåret 2012 i enlighet med artikel 49.2 andra stycket i förordning (EG) nr 1120/2009.
(6)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för direktstöd.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilaga III till förordning (EG) nr 1120/2009 ska ändras på följande sätt:
(a)
Texten angående Danmark ska ersättas med följande:
”Danmark
23,25”
(b)
Texten angående Finland ska ersättas med följande:
”Finland
6,19”
(c)
Texten angående Slovenien ska ersättas med följande:
”Slovenien
3,52”
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2012.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 7 november 2011.


Input:
NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 402/2010
z 10. mája 2010,
ktorým sa do Registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení zapisuje názov [Pintadeau de la Drôme (CHZO)]
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 510/2006 z 20. marca 2006 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (1), a najmä na jeho článok 7 ods. 4 prvý pododsek,
keďže:
(1)
V súlade s článkom 6 ods. 2 prvým pododsekom a podľa článku 17 ods. 2 nariadenia (ES) č. 510/2006 bola žiadosť o zápis názvu „Pintadeau de la Drôme“ do registra, ktorú predložilo Francúzsko, uverejnená v Úradnom vestníku Európskej únie (2).
(2)
Keďže Komisii nebola v súlade s článkom 7 nariadenia (ES) č. 510/2006 oznámená žiadna námietka, tento názov sa musí zapísať do registra,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Názov uvedený v prílohe k tomuto nariadeniu sa zapisuje do registra.
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 10. mája 2010


Input:
ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΣ (ΕΕ) αριθ. 223/2012 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 14ης Μαρτίου 2012
για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου σχετικά με τα λιπάσματα με σκοπό την προσαρμογή των παραρτημάτων Ι και IV στην τεχνολογική πρόοδο
(Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 13ης Οκτωβρίου 2003, σχετικά με τα λιπάσματα (1), και ιδίως το άρθρο 31 παράγραφοι 1 και 3,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Το άρθρο 3 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 προβλέπει ότι κάθε λίπασμα το οποίο ανήκει σε έναν από τους τύπους λιπασμάτων του παραρτήματος Ι και το οποίο πληροί τους όρους που καθορίζονται στον εν λόγω κανονισμό μπορεί να χαρακτηρίζεται ως «λίπασμα ΕΚ».
(2)
Οι τύποι λιπασμάτων που απαριθμούνται στο παράρτημα Ι του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 περιλαμβάνουν ορισμένους τύπους που μπορούν να πωλούνται μόνο σε μορφή λεπτής σκόνης, καθώς και άλλους τύπους που μπορούν να πωλούνται σε μορφή εναιωρημάτων. Λιπάσματα με τη μορφή εναιωρημάτων συνιστούν μικρότερο κίνδυνο για την υγεία των αγροτών, όταν χρησιμοποιούνται υπό συνθήκες υπό τις οποίες η χρήση λεπτής σκόνης θα μπορούσε να έχει ως αποτέλεσμα την εισπνοή σκόνης. Για τη μείωση της έκθεσης των αγροτών σε σκόνες, η επιλογή της χρήσης εναιωρημάτων θα πρέπει να επεκταθεί, ώστε να περιλαμβάνει τύπους λιπασμάτων ιχνοστοιχείων του μαγγανίου, ενώ θα πρέπει να επεκταθεί, επίσης, το εύρος των συστατικών που επιτρέπονται σε υπάρχοντα διαλύματα βοριούχων και χαλκούχων λιπασμάτων.
(3)
Ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 προβλέπει τη χρήση συμπλεκτικών παραγόντων ως συστατικών λιπασμάτων ιχνοστοιχείων. Ωστόσο, κανένα παρόμοιο λίπασμα δεν έχει χαρακτηριστεί «λίπασμα ΕΚ», επειδή δεν έχει ακόμη θεσπιστεί κατάλογος εγκεκριμένων συμπλεκτικών παραγόντων στο παράρτημα Ι του εν λόγω κανονισμού και επειδή δεν υπάρχουν ονομασίες τύπου λιπασμάτων που περιέχουν συμπλεκτικούς παράγοντες. Δεδομένου ότι, πλέον, υπάρχουν κατάλληλοι συμπλεκτικοί παράγοντες (άλατα του λιγνοσουλφονικού οξέος - στη συνέχεια «LS»), θα πρέπει να προστεθούν στον κατάλογο εγκεκριμένων συμπλεκτικών παραγόντων, ενώ θα πρέπει να δημιουργηθούν και αντίστοιχες ονομασίες τύπου. Οι υπάρχουσες ονομασίες τύπου για λιπάσματα σε μορφή διαλυμάτων θα πρέπει επίσης να προσαρμοστούν ώστε να επιτρέπεται η χρήση συμπλεκτικών παραγόντων, όμως κάθε παρόμοιο διάλυμα θα πρέπει να μην περιέχει περισσότερους από έναν συμπλεκτικούς παράγοντες ώστε να διευκολύνονται οι επίσημοι έλεγχοι.
(4)
Οι νέοι κανόνες για διαλύματα και εναιωρήματα ιχνοστοιχείων απαιτούν την επισήμανση αυτών των τύπων λιπασμάτων. Ωστόσο, λιπάσματα που έχουν επισημανθεί σύμφωνα με τους παλιούς κανόνες θα εξακολουθήσουν να υπάρχουν για κάποιο χρονικό διάστημα. Επομένως, θα πρέπει να προβλεφθεί επαρκής χρόνος για τους κατασκευαστές ώστε να προετοιμάσουν νέες ετικέτες και να πωλήσουν όλα τα υπάρχοντα αποθέματα.
(5)
Ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 προβλέπει σύνολο κανόνων για την επισήμανση λιπασμάτων που αποτελούνται από μείγματα θρεπτικών ιχνοστοιχείων, όμως δεν προβλέπει αντίστοιχες ονομασίες τύπου στο παράρτημα Ι. Με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 137/2011 εισάγεται ο πίνακας Ε.2.4 στο τμήμα Ε.2 του παραρτήματος Ι του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003, που περιέχει τις αντίστοιχες ονομασίες τύπου και σαφέστερους κανόνες για λιπάσματα που αποτελούνται από μείγματα θρεπτικών ιχνοστοιχείων. Ωστόσο, ο πίνακας Ε.2.4 απαιτεί κάποιες πληροφορίες επισήμανσης, κάτι που, σε ορισμένες περιπτώσεις, δεν θα ήταν συμβατό με τις απαιτήσεις του άρθρου 6 παράγραφος 6 και του άρθρου 23 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003. Επομένως, ο πίνακας Ε.2.4 θα πρέπει να τροποποιηθεί αναλόγως. Πρέπει να χορηγηθεί μεταβατική περίοδος ώστε να επιτραπεί στους οικονομικούς φορείς να προσαρμοστούν στους νέους κανόνες και να πωλήσουν τα αποθέματά τους λιπασμάτων ανάμεικτων ιχνοστοιχείων.
(6)
Το N,N'-δι(2-υδροξυβενζυλο)αιθυλενοδιαμινο-N,N'-διοξικό οξύ (στη συνέχεια «HBED») είναι ένας οργανικός χηλικός παράγοντας για ιχνοστοιχεία. Ιδίως, ο χηλικός σίδηρος με HBED χρησιμοποιείται για να αντιμετωπιστούν η έλλειψη σιδήρου και η χλώρωση λόγω της έλλειψης σιδήρου σε μια μεγάλη ποικιλία οπωροφόρων δέντρων. Η εξάλειψη της χλώρωσης λόγω έλλειψης σιδήρου και των συμπτωμάτων της εξασφαλίζει πράσινα φύλλα, με καλή αύξηση και ανάπτυξη του φρούτου. Η μορφή χηλικού σιδήρου του HBED έχει εγκριθεί στην Πολωνία χωρίς επιβλαβείς συνέπειες για το περιβάλλον. Επομένως, το HBED πρέπει να προστεθεί στον κατάλογο των εγκεκριμένων οργανικών χηλικών αντιδραστηρίων για ιχνοστοιχεία στο παράρτημα Ι του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003. Ωστόσο, κρίνεται σκόπιμο να προβλεφθεί μεταβατική περίοδος, έτσι ώστε το HBED να εγκριθεί μετά τη δημοσίευση του αντίστοιχου προτύπου ΕΝ.
(7)
Το δικυανοδιαμίδιο/1,2,4 τριαζόλιο (στη συνέχεια «DCD/TZ») και το 1,2,4-τριαζόλιο/3-μεθυλοπυραζόλιο (στη συνέχεια «TZ/MP») είναι αναστολείς νιτροποίησης που χρησιμοποιούνται σε συνδυασμό με λιπάσματα που περιέχουν άζωτο με τη μορφή αλάτων ουρίας και/ή αμμωνίου. Οι εν λόγω αναστολείς παρατείνουν τη διαθεσιμότητα αζώτου στις καλλιέργειες και μειώνουν την έκπλυση νιτρικών και τις εκπομπές υποξειδίου του αζώτου στην ατμόσφαιρα.
(8)
Το N-(2-νιτροφαινυλο)φωσφορικό τριαμίδιο (στη συνέχεια «2-NPT») είναι αναστολέας ουρεάσης που έχει σχεδιαστεί για αζωτούχα λιπάσματα που περιέχουν ουρία, με σκοπό την αύξηση της διαθεσιμότητας αζώτου σε φυτά, μειώνοντας ταυτόχρονα τις εκπομπές αμμωνίας στην ατμόσφαιρα.
(9)
Οι DCD/TZ, TZ/MP και 2-NPT έχουν χρησιμοποιηθεί στη Γερμανία και οι DCD/TZ και TZ/MP στην Τσεχική Δημοκρατία επί πολλά χρόνια και έχει αποδειχθεί ότι είναι αποτελεσματικές και ότι δεν συνιστούν κίνδυνο για το περιβάλλον. Επομένως, οι DCD/TZ, TZ/MP και 2-NPT θα πρέπει να προστεθούν στον κατάλογο των εγκεκριμένων αναστολέων νιτροποίησης και ουρεάσης στο παράρτημα Ι του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003, ώστε να είναι ευρύτερα διαθέσιμες στους αγρότες σε όλη την Ένωση.
(10)
Ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 απαιτεί τον έλεγχο των «λιπασμάτων ΕΚ» σύμφωνα με τις μεθόδους δειγματοληψίας και ανάλυσης που περιγράφονται στο παράρτημα IV. Ωστόσο, ορισμένες από τις εν λόγω μεθόδους δεν είναι διεθνώς αναγνωρισμένες και θα πρέπει να αντικατασταθούν από τα πρότυπα ΕΝ που αναπτύχθηκαν πρόσφατα από την Ευρωπαϊκή Επιτροπή Τυποποίησης.
(11)
Τα πρότυπα ΕΝ επικυρώνονται, συνήθως, μέσω διεργαστηριακής σύγκρισης για την ποσοτικοποίηση της αναπαραγωγιμότητας και της επαναληψιμότητας των αναλυτικών μεθόδων. Επομένως, θα πρέπει να γίνει διάκριση ανάμεσα σε επικυρωμένα πρότυπα ΕΝ και σε μη επικυρωμένες μεθόδους, ώστε να εντοπιστούν εκείνα τα πρότυπα ΕΝ των οποίων η στατιστική αξιοπιστία έχει αποδειχθεί.
(12)
Για να απλουστευθεί η νομοθεσία και να διευκολυνθεί η μελλοντική αναθεώρησή της, ενδείκνυται να αντικατασταθεί ολόκληρο το κείμενο των μεθόδων ανάλυσης του παραρτήματος IV του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 με παραπομπές στα πρότυπα EN που δημοσιεύονται από την Ευρωπαϊκή Επιτροπή Τυποποίησης.
(13)
Συνεπώς, ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 θα πρέπει να τροποποιηθεί ανάλογα.
(14)
Τα μέτρα που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό είναι σύμφωνα με τη γνώμη της επιτροπής που έχει συσταθεί βάσει του άρθρου 32 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
Άρθρο 1
Τροποποιήσεις
1. Το παράρτημα Ι του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 τροποποιείται σύμφωνα με το παράρτημα Ι του παρόντος κανονισμού.
2. Το παράρτημα ΙV του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2003/2003 τροποποιείται σύμφωνα με το παράρτημα ΙΙ του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 2
Έναρξη ισχύος
Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την εικοστή ημέρα από τη δημοσίευσή του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
Το σημείο 1 στοιχεία α), β)i), γ)i), γ)ii), δ)i), ε)i), στ)i) και το σημείο 2 του παραρτήματος Ι αρχίζουν να ισχύουν στις 4 Απριλίου 2013.
Το παράρτημα Ι σημείο 3 καταχώριση 11 του παραρτήματος Ι αρχίζει να ισχύει στις 4 Ιουλίου 2012.
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Βρυξέλλες, 14 Μαρτίου 2012.


Input:
DECISÃO DE EXECUÇÃO DA COMISSÃO
de 18 de julho de 2012
que altera a Decisão de Execução 2011/630/UE no que diz respeito aos requisitos de saúde animal relativos aos vírus da febre catarral ovina e de Simbu
[notificada com o número C(2012) 4882]
(Texto relevante para efeitos do EEE)
(2012/415/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Diretiva 88/407/CEE do Conselho, de 14 de junho de 1988, que fixa as exigências de polícia sanitária aplicáveis às trocas comerciais intracomunitárias e às importações de sémen de animais da espécie bovina (1), nomeadamente o artigo 10.o, n.o 2, primeiro parágrafo, e o artigo 11.o, n.o 2,
Considerando o seguinte:
(1)
A Decisão de Execução 2011/630/EU da Comissão, de 20 de setembro de 2011, relativa às importações na União de sémen de animais domésticos da espécie bovina (2), estabelece a lista de países terceiros a partir dos quais os Estados-Membros devem autorizar as importações de sémen de animais domésticos da espécie bovina e garantias adicionais, no que diz respeito a doenças animais específicas, que certos países terceiros enumerados no seu anexo I devem fornecer. Estabelece igualmente requisitos de certificação para as importações desse sémen na União.
(2)
O modelo de certificado sanitário constante do anexo II, parte 1, secção A, da Decisão de Execução 2011/630/UE inclui os requisitos de sanidade animal aplicáveis às importações para a União de sémen de animais domésticos da espécie bovina colhido, tratado e armazenado em conformidade com a Diretiva 88/407/CEE, com a redação que lhe foi dada pela Diretiva 2003/43/CE do Conselho (3).
(3)
Segundo os atuais requisitos de saúde animal relativos à febre catarral ovina incluídos no modelo de certificado sanitário constante do anexo II, parte 1, secção A, da Decisão de Execução 2011/630/UE, os animais dadores devem preencher as condições de importação de sémen de bovino estabelecidas no capítulo sobre a febre catarral ovina do Código Sanitário dos Animais Terrestres da Organização Mundial da Saúde Animal (OIE). No referido capítulo são recomendadas várias medidas de redução dos riscos que visam quer a proteção dos mamíferos hospedeiros contra a exposição ao vetor infecioso, quer a inativação do vírus através de anticorpos. Por uma questão de segurança jurídica, é adequado que o referido modelo de certificado sanitário indique claramente os requisitos aplicáveis e as garantias a fornecer pelo país terceiro de exportação, em função da situação epidemiológica.
(4)
Além disso, a OIE introduziu no seu Código Sanitário dos Animais Terrestres um capítulo sobre a vigilância dos artrópodes vetores de doenças dos animais. Essas recomendações não incluem a monitorização de ruminantes para deteção de anticorpos de vírus Simbu, como os vírus Akabane e Aino da família dos Bunyaviridae, o que no passado se considerou ser um método económico para determinar a distribuição dos vetores competentes da febre catarral ovina, até estarem disponíveis mais informações sobre a propagação dessa doença.
(5)
Por outro lado, a OIE não menciona as doenças de Akabane e Aino no Código Sanitário dos Animais Terrestres. Por conseguinte, o requisito relativo à realização de testes anuais de deteção destas doenças destinados a comprovar a ausência do vetor deve ser suprimido do anexo I da Decisão de Execução 2011/630/UE e do modelo de certificado sanitário estabelecido no anexo II, parte 1, secção A, da mesma decisão.
(6)
Importa, pois, alterar a Decisão de Execução 2011/630/UE em conformidade.
(7)
A fim de evitar qualquer perturbação do comércio, convém autorizar durante um período transitório, sob certas condições, a utilização dos certificados sanitários emitidos em conformidade com a Decisão de Execução 2011/630/UE na versão anterior às alterações introduzidas pela presente decisão.
(8)
As medidas previstas na presente decisão estão em conformidade com o parecer do Comité Permanente da Cadeia Alimentar e da Saúde Animal,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
Os anexos da Decisão de Execução 2011/630/UE são alterados em conformidade com o anexo da presente decisão.
Artigo 2.o
Durante um período transitório até 30 de junho de 2013, os Estados-Membros devem autorizar as importações de sémen e de reservas de sémen provenientes de países terceiros que sejam acompanhadas de um certificado sanitário emitido até 31 de maio de 2013 em conformidade com o modelo previsto no anexo II, parte 1, secção A, da Decisão de Execução 2011/630/UE antes das alterações introduzidas pela presente decisão.
Artigo 3.o
A presente decisão é aplicável a partir de 1 de janeiro de 2013.
Artigo 4.o
Os destinatários da presente decisão são os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 18 de julho de 2012.


Input:
DECYZJA KOMISJI
z dnia 12 maja 2011 r.
w sprawie procedury zaświadczania zgodności wyrobów budowlanych na podstawie art. 20 ust. 2 dyrektywy Rady 89/106/EWG w odniesieniu do kabli zasilania, kabli sterujących i kabli komunikacyjnych
(notyfikowana jako dokument nr C(2011) 3107)
(Tekst mający znaczenie dla EOG)
(2011/284/UE)
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając dyrektywę Rady 89/106/EWG z dnia 21 grudnia 1988 r. w sprawie zbliżenia przepisów ustawowych, wykonawczych i administracyjnych państw członkowskich odnoszących się do wyrobów budowlanych (1), w szczególności jej art. 13 ust. 4,
po konsultacji ze Stałym Komitetem ds. Budownictwa,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Spośród dwóch procedur zaświadczania zgodności wyrobów na podstawie art. 13 ust. 3 dyrektywy 89/106/EWG Komisja zobowiązana jest wybrać możliwie najmniej uciążliwą procedurę zgodną z wymogami bezpieczeństwa. Oznacza to, że niezbędne jest podjęcie decyzji, czy w przypadku danego wyrobu lub rodziny wyrobów obecność fabrycznego systemu kontroli produkcji, za który odpowiedzialność ponosi producent, jest koniecznym i wystarczającym warunkiem do zaświadczenia zgodności, czy też z przyczyn dotyczących zgodności z kryteriami wymienionymi w art. 13 ust. 4 wspomnianej dyrektywy wymagana jest interwencja zatwierdzonej jednostki certyfikującej.
(2)
Artykuł 13 ust. 4 dyrektywy 89/106/EWG zawiera wymóg, aby określona w ten sposób procedura była wskazana w mandatach i w specyfikacjach technicznych. Z tego powodu pożądane jest zdefiniowanie koncepcji wyrobu lub rodziny wyrobów stosowanej w mandatach i specyfikacjach technicznych.
(3)
Dwie procedury, o których mowa w art. 13 ust. 3 dyrektywy 89/106/EWG, są opisane szczegółowo w załączniku III do tej dyrektywy. Dlatego też niezbędne jest jasne określenie metod, przy pomocy których te dwie procedury mają być wprowadzane w życie w przypadku każdego wyrobu lub rodziny wyrobów, w odniesieniu do załącznika III, z uwagi na fakt, że załącznik III daje preferencje niektórym systemom.
(4)
Procedura, o której mowa w art. 13 ust. 3 lit. a) dyrektywy 89/106/EWG, odpowiada systemom ustanowionym w pierwszej możliwości, bez ciągłego nadzoru, oraz w drugiej i trzeciej możliwości określonych w pkt 2 ppkt (ii) w załączniku III do dyrektywy 89/106/EWG. Procedura, o której mowa w art. 13 ust. 3 lit. b), odpowiada systemom wymienionym w załączniku III pkt 2 ppkt (i) oraz w pierwszej możliwości, z ciągłym nadzorem, określonej w załączniku III pkt 2 ppkt (ii),
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
Zgodność wyrobów i rodzin wyrobów wymienionych w załączniku I zaświadcza się z zastosowaniem procedury, zgodnie z którą producent ponosi wyłączną odpowiedzialność za system fabrycznej kontroli produkcji zapewniający zgodność wyrobu z odpowiednimi specyfikacjami technicznymi.
Artykuł 2
Zgodność wyrobów i rodzin wyrobów wymienionych w załączniku II zaświadcza się z zastosowaniem procedury, zgodnie z którą oprócz systemu fabrycznej kontroli produkcji przez producenta w ocenę kontroli produkcji lub samego wyrobu oraz nadzór nad nimi zaangażowana jest zatwierdzona jednostka certyfikująca.
Artykuł 3
Procedurę zaświadczania zgodności określoną w załączniku III wskazuje się w odpowiednich specyfikacjach technicznych.
Artykuł 4
Niniejsza decyzja skierowana jest do państw członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 12 maja 2011 r.


Input:
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 316/2011
ze dne 30. března 2011
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury připojené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2)
Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla. Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či zčásti založena nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Unie s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3)
Podle zmíněných všeobecných pravidel by mělo být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky obsažené v příloze zařazeno do kódu KN uvedeného ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3 této tabulky.
(4)
Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (2).
(5)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky obsažené v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódu KN uvedeného ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. března 2011.