Input:
KOMISJONI OTSUS,
29. juuni 2011,
riigiabi SA.27106 (C 13/09 - ex N 614/08) kohta, mida Prantsusmaa kavatseb anda sadamasektori soodustamiseks
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 4391 all)
(Ainult prantsuskeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/519/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (1), eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatuid isikuid üles esitama märkusi (2) vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (3) artikli 108 lõike 2 esimesele lõigule ja võttes arvesse nende märkusi
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
4. detsembri 2008. aasta kirjas teatasid Prantsuse ametiasutused vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikele 3 abikavast, mis seisneb 4. juuli 2008. aasta seadusega nr 2008-660 kehtestatud sadamareformiga kaasnevates maksumeetmetes (4). Teatis registreeriti numbri N 614/08 all.
(2)
Teatatud maksumeede pidi kaasnema sadamareformiga ettenähtud suurte meresadamate käitlemisseadmete üleandmisega eraõiguslike ettevõtjate pädevusse. Meede koosnes kahest osast: kohalike maksude arvutamise aluseks oleva väärtuse järkjärgulisest vähendamisest kuni viie aasta jooksul nende eraõiguslike ettevõtjate puhul, kes meresadamate käitlemisseadmed üle võtavad, ning meresadamaid haldavate kohalike omavalitsuste võimalusest vabastada meresadamaid käitlevad ettevõtjad kuni kuueks aastaks ettevõtlusmaksust.
(3)
Komisjon kutsus 11. detsembri 2008. aasta kirjaga Prantsuse ametiasutusi üles esitama lisateavet nii teatatud maksumeetme kui ka suurte meresadamate poolt meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste võõrandamise menetluse kohta. Prantsuse ametiasutuste palvel pikendati vastamise tähtaega kuni 9. veebruarini 2009.
(4)
Prantsuse ametiasutuste ja komisjoni talituste kohtumine toimus 28. jaanuaril 2009.10. veebruari 2009. aasta kirjaga esitasid Prantsuse ametiasutused komisjonile lisateavet.
(5)
9. aprilli 2009. aasta kirjaga (D/2165) teavitas komisjon Prantsuse ametiasutusi oma 8. aprilli 2009. aasta otsusest algatada ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohane ametlik uurimismenetlus. Kõnealune otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas (5). Otsuses käsitletakse nii teatatud maksumeedet kui ka meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste võõrandamise menetlust. Otsuse lõpus kutsus komisjon Prantsusmaad ja huvitatud isikuid üles esitama märkused kindlaksmääratud tähtaja jooksul.
(6)
Komisjon sai Prantsuse ametiasutuste märkused kätte 11. mail 2009 (A/18191). Ettenähtud tähtaja jooksul sai komisjon kätte märkused ka ühelt huvitatud isikult, kelleks oli Euroopa Meresadamate Organisatsioon (edaspidi „ESPO”). ESPO märkused edastati Prantsuse ametiasutustele 16. juuli 2009. aasta kirjaga (D/60307). Prantsuse ametiasutused kommenteerisid neid 27. augusti 2009. aasta kirjas (A/28446).
(7)
Prantsuse ametiasutuste ja komisjoni talituste kohtumine toimus 30. novembril 2009.25. jaanuari 2010. aasta kirjaga (A/3263) ja 24. märtsi 2010. aasta kirjaga (A/5136) esitasid Prantsuse ametiasutused komisjonile lisateavet.
(8)
Seoses Prantsusmaal toimunud ettevõtlusmaksu reformiga küsis komisjon 9. juuni 2010. aasta kirjas (D/7519) Prantsuse ametiasutustelt lisateavet. Selle kirjaga soovis komisjon selgitust, kuidas mõjutas ettevõtlusmaksu kaotamine teatatud meedet ning sellega seotud menetlust.
(9)
2. juuli 2002. aasta kirjaga taotlesid Prantsuse ametiasutused vastamise tähtaja pikendamist, mida neile võimaldati. Prantsuse ametiasutuste vastus saabus komisjoni 4. augusti 2010. aasta kirjaga (A/11533).
(10)
Selles kirjas teavitasid Prantsuse ametiasutused komisjoni, et nad tühistavad teatise selle maksumeetme osas, mis hõlmab meresadamaid haldavate kohalike omavalitsuste võimalust vabastada sadamaid käitlevad eraõiguslikud ettevõtjad kuueks aastaks ettevõtlusmaksust. Meetmega nähti ette võimalus jätta ettevõtlusmaksu arvutamisel teatavatel tingimustel 2010.-2015. aastal arvesse võtmata meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste väärtus. Ettevõtlusmaks tunnistati 2010. aasta eelarveseadusega kehtetuks, mistõttu sellist võimalust enam ei eksisteeri.
(11)
Seoses teatatud maksumeetmega, mis hõlmab selle väärtuse järkjärgulist ja ajaliselt piiratud vähendamist, mille alusel arvutatakse kohalikud maksud suurte meresadamate käitlemisseadmeid, -varustust ja -rajatisi ülevõtvate eraõiguslike ettevõtjate jaoks, teatasid Prantsuse ametiasutused 2. juuli 2010. aasta kirjas, et sel viisil vähendatakse omandimaksu ka nende ettevõtjate suhtes, kes tasuvad territoriaalset ettevõtlusmaksu (6); vastav maks asendab ettevõtlusmaksu. Prantsuse ametiasutused on komisjonile juba teatavaks teinud nelja meetmest kasu saanud ettevõtja nimed (7) ning maksusoodustuse iga ettevõtja kohta.
(12)
Maksusoodustuse ajakohastatud rahaline väärtus näis kolme asjaomase ettevõtja puhul olevat madalam maksuvabastuse ülemmäärast, mis on ette nähtud komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1998/2006 (milles käsitletakse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes) ning milleks on 200 000 eurot kolme eelarveaasta kohta (8). Neljanda asjaomase ettevõtja puhul see nii ei olnud.
(13)
Seoses sellega ning pärast kontakte komisjoniga otsustasid Prantsuse ametiasutused piirata kõnealust meedet kohaldavate ettevõtjate jaoks soodustust põhjenduses 11 ja määruses (EÜ) nr 1998/2006 sätestatud ülemmääraga.
(14)
Prantsuse ametiasutused teavitasid 20. jaanuari 2011. aasta kirjaga komisjoni ka 29. detsembri 2010. aasta seaduse nr 2010-1658 (2010. aasta paranduseelarve kohta) artikli 36 vastuvõtmisest (9), mille alusel kohaldatakse sadamareformiga ettenähtud järkjärgulist vähendamist vastavalt määrusele (EÜ) nr 1998/2006. Prantsuse ametiasutused teavitasid komisjoni ka oma teatise tühistamisest sadamareformi viimase maksumeetme osas.
(15)
Komisjon võtab teadmiseks selle, et Prantsuse ametiasutused tühistasid teatise kogu teatatud maksumeetme osas. Käesolev otsus hõlmab üksnes meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste võõrandamise menetlust, mis oli ka komisjoni 8. aprilli 2009. aasta otsuse teemaks. Käesolevas otsuses ei käsitleta meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste kasutamist enne ega pärast nende võõrandamist.
2. KÕNEALUSE MEETME KIRJELDUS
2.1. Taustteave
(16)
Kõnealune meede moodustab osa sadamareformist, mis omakorda on sätestatud sadamareformi seaduses (10). Reformi eesmärk on parandada Prantsusmaa sadamate (Dunkerque, Le Havre, Nantes Saint Nazaire, Le Rochelle, Bordeaux ja Marseille) toimimist ja konkurentsivõimet.
(17)
Seega on sadamareformi eesmärk:
-
määratleda uuesti autonoomsete sadamate ülesanded, kellest Prantsuse emamaal saavad „suured meresadamad” (11);
-
ajakohastada suurte meresadamate juhtimist;
-
kooskõlastada mitme sadama või samal transporditeljel asuva sadama koostööd;
-
lihtsustada ja ratsionaliseerida meresadamate käitlemist peamiste Euroopa sadamate eeskujul, seades terminalidesse sisse kogu käitlemistegevuse eest vastutavad ettevõtjad.
(18)
Suurte meresadamate ülesanded keskendatakse uuesti reguleerivale (julgeolek, turvalisus ja sadamapolitsei) ning sadama arendamisega seotud tegevusele. Terminali eest vastutav ettevõtja vastutab aga tegevuse tõhustamise eesmärgil kogu käitlemistegevuse eest.
(19)
Prantsuse ametiasutused täpsustasid, et praegu veel suurte meresadamate teostava sadama käitlemistegevuse üleandmine suurtes meresadamates eraõiguslikele ettevõtjatele seadmete võõrandamise menetluse teel on seotud sadamakäitlemise lihtsustamise ja ratsionaliseerimisega. Nad märkisid ka, et reformiga lähendatakse Prantsusmaa süsteem Euroopa mudelile, mille puhul on selgelt eristatud sadamavaldaja ja -käitaja ülesanded ning viimane on üldjuhul eraõiguslik ettevõtja.
2.2. Seadmete võõrandamise menetlus
(20)
Suured meresadamad lõpetavad meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste kasutamise (edaspidi „käitlemisseadmed”) ning annavad need üle eraõiguslikele ettevõtjatele vastavalt sadamareformi käsitleva seaduse artiklis 9 sätestatud müügikorrale.
(21)
Vastavalt sellele sättele (12) koosneb käitlemisseadmete müügikord ja nendega seotud tegelike õiguste üleandmine mitmest etapist.
-
Esmalt peab suur meresadam läbirääkimisi käitlemisseadmete üleandmise viiside üle ettevõtjaga, kes kasutab korrapäraselt sadamateenuseid või on teinud terminali olulisi investeeringuid.
-
Kui selliseid ettevõtjaid ei ole või läbirääkimisi ei lõpetata ettenähtud kolmekuulise tähtaja jooksul, kuulutab suur meresadam välja läbipaistva ja mittediskrimineeriva hankemenetluse.
-
Kui hankemenetlus ei anna tulemusi ning kui see on suure meresadama strateegilise projektiga ette nähtud, võib sadam asutada tütarettevõtja, kellele tegevus üle antakse. Viieaastase tähtaja lõppemisel korraldatakse uus hankemenetlus. Hankemenetluse lõpus sõlmitakse terminali lepingud valitud ettevõtjatega.
(22)
Sadamareformi käsitleva seaduse artikli 9 kohaselt on sõltumatule riiklikule komisjonile, kelleks on sadamaseadmete võõrandamise riiklik hindamiskomisjon (edaspidi „riiklik hindamiskomisjon”), tehtud ülesandeks jälgida seadmete võõrandamise menetluse nõuetekohast täitmist ja läbipaistvust (13). Selle ülesanne on esitada arvamus vara hindamise kohta enne selle võõrandamist. Kõnealune komisjon peab arvesse võtma majanduslikku tasakaalu ning tegevuse arenguperspektiive. Riiklik hindamiskomisjon võib vara väärtuse hindamiseks kasutada ka eksperti.
(23)
Riiklik hindamiskomisjon koostab arvamused võõrandamise eelnõude põhjal; eelnõud tuleb vastavalt sadamareformi käsitleva seaduse artiklile 9 kindlasti lisada suurte meresadamate juhatuse presidentide edastatud toimikule. Eelnõud tuleb vastavalt sadamareformi käsitleva seaduse artiklile 9 kindlasti lisada suurte meresadamate juhatuse presidentide edastatud toimikule. Nendes eelnõudes on märgitud võõrandavate seadmete kirjeldus, müügihind ja rahastamise tingimused.
(24)
Ühtegi lõplikku dokumenti ei või allkirjastada riikliku hindamiskomisjoni eelneva arvamuseta. Tegemist on lihtsa (mittesiduva) arvamusega, mis avaldatakse nii riiklikul kui ka kohalikul tasandil.
(25)
Riiklikku hindamiskomisjoni kuulub kontrollikoja liige, kohaliku omavalitsuse esindaja ning kvalifitseeritud isik, kes on sinna valitud tema pädevuse tõttu sadamatega seotud küsimustes. Riikliku hindamiskomisjoni liige ei või tegutseda muul ametikohal suurte meresadamate juhtimise või järelevalve asutustes või käitlemisettevõtetes seoses avalike seadmete omandamisega kogu teenistusaja jooksul ning viis aasta pärast selle lõppu.
3. AMETLIKU UURIMISMENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
(26)
Oma 8. aprilli 2009. aasta otsuses oli komisjon arvamusel, et ei või välistada, et meresadamate käitlemisseadmete võõrandamine ilma hankemenetluseta kujutab endast teatavat riigiabi. Komisjon täheldas seoses sellega, et riikliku hindamiskomisjoni arvamus ei ole siduv. Siduva iseloomu puudumise tõttu on komisjonil kahtlusi, kas vara müüakse turuhinnaga. Komisjoni arvates oli küsitav ka riikliku hindamiskomisjoni liikmete sõltumatus.
(27)
Uurides seda, kas meresadamate käitlemisseadmete võõrandamise menetlus sobib kokku siseturuga, leidis komisjon, et käesoleval juhul ei ole asjakohane ükski ELi toimimise lepingu artikli 107 lõigetega 2 ja 3 ettenähtud erand.
(28)
Komisjon otsustas seetõttu alustada ametlikku uurimismenetlust, et hajutada kahtlused seoses käitlemisseadmete võõrandamise liigitamisega riigiabiks ja meetmete kokkusobivusega siseturuga.
4. PRANTSUSE AMETIASUTUSTE MÄRKUSED
(29)
Riikliku hindamiskomisjoni arvamuse tausta osas tuletavad Prantsuse ametiasutused meelde, et riiklik hindamiskomisjon koosneb neljast sõltumatust liikmest, sealhulgas president, kelle on kontrollikoja liikmete hulgast ametisse nimetanud kontrollikoja esimene president, ning et riiklik hindamiskomisjon esitab arvamuse avalike seadmete võõrandamise dokumentide kohta, mille on talle edastanud suurte meresadamate juhatuste presidendid. Need dokumendid sisaldavad hankemenetluseta toimuva võõrandamise kirjeldust, võõrandatava vara nimekirja, võõrandamislepingu eelnõud, kus on märgitud eelkõige ettenähtud müügihind ning terminali kasutamise kavandatud tingimused.
(30)
Prantsuse ametiasutused tuletavad ka meelde, et riiklikul hindamiskomisjonil on vastavalt avalik-õiguslike isikute omandi üldkoodeksi artiklile L. 3211-18 ülesanne tagada, et avalikke seadmeid ei võõrandataks „tasuta ega turuväärtusest madalama hinnaga”, mistõttu on täidetud nõue võõrandada avalik vara turuhinnaga.
(31)
Nad lisavad, et kõnealune komisjon esitab arvamuse, mis avalikustatakse, et vältida vara üleandmist turuhinnast madalama hinnaga, ning nad kohustuvad tagama, et kõnealune arvamus avaldatakse ökoloogia-, energeetika-, säästva arengu ja ruumilise plaanimise ministeeriumi ametlikus teatajas, veebilehel ning kohalikul tasandil igas suures meresadamas. Prantsuse ametiasutused kinnitavad, et nad edastavad iga suure meresadama - mille juhataja vastutab sadama huvide kaitsmise eest - juhatuse presidendile kirja, tuletades meelde riikliku hindamiskomisjoni tegevuskorda ning avaliku vara üleandmise eeskirju, millele meresadamad peavad tingimata vastama.
(32)
Prantsuse ametiasutused lisavad veel, et vastavalt finantskohtute koodeksi artiklile L. 313-6 peavad juhatuse presidendid maksma trahvi, mille summa võib olla kuni kahekordne töötasu või aasta brutopalk, mida nad said rikkumise kuupäeval mis tahes põhjendamata eelise eest, mida nad proovisid saada enda või teiste jaoks, kui see eelis oli rahaline või loonuseline ning tõi kaasa kahju riigikassale, kogukonnale või huvitatud asutusele.
(33)
Prantsuse ametiasutustel on enne vara võõrandamise akti allkirjastamist muu hulgas kohustus teatada Euroopa Komisjonile kõikidest suurte meresadamate juhatuste presidentide otsustest, millega tehakse erand riikliku hindamiskomisjoni arvamusest.
(34)
Prantsuse ametiasutused edastavad komisjonile riikliku hindamiskomisjoni liikmete pädevuse ja sõltumatuse kohta selle nelja liikme, sealhulgas presidendi elulookirjelduse ning kirjeldavad üksikasjalikult iga liikme kvalifikatsiooni seoses riikliku hindamiskomisjoni pädevusega. Prantsusmaa ametiasutuste sõnul on kõik asjaomased isikud välja pakutud tulenevalt nende teadmistest vara ülekandmise ja erastamise kohta või kogemusest sadamate valdkonnas, nagu kinnitavad nende elulookirjeldused.
(35)
Eelkõige tuletavad Prantsuse ametiasutused meelde, et kontrollikoja liikmete sõltumatus seadusandlikust ja täidesaatvast võimust on tagatud 4. oktoobri 1958. aasta põhiseadusega ja kinnitatud põhiseadusnõukogu 25. juuli 2001. aasta otsusega nr 2001-448 DC. Parlamendiliikmete sõltumatus täidesaatvast võimust on tagatud 26. augusti 1789. aasta inimese ja kodanikuõiguste deklaratsiooni artikliga 16, mis on pühendatud võimude lahususe põhimõttele ning esitatud 4. oktoobri 1958. aasta põhiseaduse preambulis.
(36)
Prantsuse ametiasutused tuletavad ka meelde, et vastavalt 9. oktoobri 2008. aasta dekreedi nr 2008-1032 (millega kohaldatakse seadust nr 2008-660) (14) artiklile 6 on tegevuse ühitamatuse eeskirjadega, mis kujutavad endast riikliku hindamiskomisjoni liikmete sõltumatuse täiendavat tagatist, keelatud kogu nende ametiajal ning viis aastat pärast selle lõppemist osaleda
-
avalikke sadama käitlemisseadmeid ostva sadamakäitlemise ettevõtte haldusnõukogu, juhatuse või järelevalve nõukogu liikme töös ning sellise ettevõtte rahastatavas tegevuses ja
-
suure meresadama järelevalve nõukogu või juhatuse liikme töös.
(37)
Lõpuks tuletatakse meelde, et riikliku hindamiskomisjoni asjatundlikkuse taset on võimalik tõsta, sest 9. oktoobri 2008. aasta dekreedi nr 2008-1032 artikliga 7 on ette nähtud eksperdi kasutamise võimalus vara väärtuse täpsemaks hindamiseks enne selle üleandmist käitlemisettevõtjale.
(38)
Eelnevat silmas pidades on Prantsuse ametiasutused seisukohal, et sadamareformi käsitleva seadusega ettenähtud võõrandamismenetluse puhul on olemas kõik piisavad tagatised sadama käitlemisseadmete ja nendega seotud tegelike õiguste üleandmiseks turuväärtusega, mistõttu ei ole tegemist riigiabiga.
5. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED JA PRANTSUSE AMETIASUTUSTE MÄRKUSED NENDE KOHTA
(39)
ESPO rõhutab Prantsuse ametiasutuste seisukohta toetades, et kõnealuse reformiga taastatakse nn landlord-mudel ning aidatakse kaasa Prantsusmaa sadamate konkurentsivõimele ning Euroopa sadamate üldisele tulemuslikkusele. Suurte meresadamate käitlemistegevuse ülekandmisega eraõiguslikele ettevõtjatele ajakohastatakse Prantsusmaa suurte meresadamate juhtimist, kohandades neid Euroopa Liidus ning mujal maailmas rohkem levinud mudelile.
(40)
Võttes arvesse sellise reformi keerukust ning sotsiaalset ja finantsmõju, märgib ESPO, et asjaomase liikmesriigi aitamine sellise ulatusega reformi puhul on sageli ainus võimalus, et muuta see vastuvõetavaks kõikidele osalistele.
(41)
Soovimata põhjalikult hinnata kõnealuse meetme liigitamist riigiabiks, väidab ESPO, et seadmete hindamise tingimustega tagatakse nende üleandmine turuhinnaga.
(42)
Prantsuse ametiasutused võtavad ESPO märkusi arvesse.
6. MEETME HINDAMINE
(43)
ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohaselt algatatud ametliku uurimismenetluse põhjal ning Prantsuse ametiasutuste ja huvitatud isikute väiteid arvesse võttes leiab komisjon, et kõnealune meede ei kujuta endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(44)
Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikele 1 „on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.”
(45)
Et riiklikku meedet võiks käsitada riigiabina, peavad olema korraga täidetud järgmised tingimused: 1) kõnealune meede annab eelise riigi ressurssidest, 2) eelis on valikuline ja 3) kõnealune meede moonutab või ähvardab moonutada konkurentsi ja võib kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust (15).
(46)
Esmalt tuleks märkida, et igasuguse eelise välistamiseks peaks avalik vara ehk meresadama käitlemisseadmed olema kõnealusel juhul müüdud turuhinnaga.
(47)
Komisjon täheldab sellega seoses, et meresadama käitlemisseadmete müük teostatakse avaliku, läbipaistva, mittediskrimineeriva ja tingimusteta hankemenetluse kaudu siis, kui hankemenetluseta läbirääkimised juba tegutsevate ettevõtjatega ei anna tulemusi või kui sellised ettevõtjad puuduvad (vt põhjendus 21).
(48)
Sellest hoolimata täheldab komisjon, et ilma hankemenetluseta müügi korral on väljapakutud menetlusega ette nähtud võõrandatava vara hindamise riikliku komisjoni (riikliku hindamiskomisjoni) loomine. Komisjon märgib, et riiklik hindamiskomisjon peab enne võõrandamist esitama müüdava vara väärtuse kohta avaliku arvamuse.
(49)
Komisjon väitis oma 8. aprilli 2009. aasta otsuses, millega algatati ametlik uurimismenetlus, et kuna riikliku hindamiskomisjoni arvamus ei ole siduv, ei saa ta välistada vara müümist turuhinnast madalama hinnaga.
(50)
Võttes arvesse komisjoni kahtlusi, teavitasid Prantsuse ametiasutused komisjoni 20. jaanuari 2010. aasta ja 24. märtsi 2010. aasta kirjas, et veoteenuste direktori kaudu saadeti 16. märtsi 2009. aasta ja 18. jaanuari 2010. aasta kirjad kõikidele suurte meresadamate juhatuse presidentidele, selgitades läbirääkimiste raamistikku meresadama käitlemisseadmete võõrandamisel ning täpsustades võõrandamise tingimusi.
(51)
Nende kirjade lõpus on suurte meresadamate juhatuse presidente teavitatud sellest, et riiklik hindamiskomisjon nõuab korrapäraselt suurtelt meresadamatelt võõrandatava vara väärtuse kindlakstegemiseks ekspertiisi. Sellega seoses nõuti neilt ka seda, et enne hinnangu esitamist riiklikule hindamiskomisjonile tellitaks sõltumatu auditeerimisettevõte tehniline sõltumatu hindamine sadamaseadmete turuväärtuse kohta, mis esitataks riiklikule hindamiskomisjonile koos teiste dokumentidega.
(52)
Suurte meresadamate presidente teavitati ka sellest, et „isegi kui seadusega ei anta nõusolekut, on välistatud selle eiramine”, mistõttu ei või alla kirjutada ühtegi võõrandamisakti, mis ei ole kooskõlas riikliku hindamiskomisjoni arvamusega. Seega oletades, et riikliku hindamiskomisjoni arvamus on negatiivne, tuleb „alustada uuesti läbirääkimisi, kui riikliku hindamiskomisjoni poole pöördumise kuupäeva […] silmas pidades on see ajaliselt võimalik, ja esitada vajaduse korral uus toimik” või „tunnistada läbirääkimiste ebaõnnestumist ja teostada hankemenetlus.”
(53)
Samuti märgitakse, et suurte meresadamate juhatuse volinikud on järjekindlalt vastu sadama järelevalve nõukogu dekreetidele, milles eiratakse riikliku hindamiskomisjoni arvamust, ning tuletatakse suurte meresadamate juhatuse presidentidele meelde rakendatavaid sanktsioone, juhul kui nad annavad oma ametikohustuste täitmisel kellelegi põhjendamatu eelise.
(54)
Komisjon leiab, et suurte meresadamate juhatuse presidentidele esitatav nõue teostada võõrandatavate käitlemisseadmete sõltumatu hindamine ning riikliku hindamiskomisjoni arvamuse siduvus tagavad selle, et kõnealuseid seadmeid ei müüda turuhinnast madalama hinnaga.
(55)
Komisjon märgib, et sellist olukorda tugevdab asjaolu, et riikliku hindamiskomisjoni arvamuse avaldamise peavad riiklikul tasandil tagama riiklikud asutused ning kohalikul tasandil asjaomased sadamad. Selline avaldamine võimaldab vaidlustada asjaomaste käitlemisseadmete võõrandamise tingimusi.
(56)
Riikliku hindamiskomisjoni liikmete sõltumatuse ja kvalifikatsiooni kohta seoses võõrandatava vara hindamisega esitasid Prantsuse ametiasutused komisjonile nelja liikme, sealhulgas presidendi, elulookirjelduse.
(57)
Tuleks märkida, et ühe kontrollikoja liikme, kellel on otsene erialane töökogemus merendusasjades, pakkus riikliku hindamiskomisjoni juhatusse välja kontrollikoja esimene president. Prantsuse ametiasutused tuletavad meelde, et kontrollikoja liikmete sõltumatus seoses seadusandliku ja täidesaatva võimuga on tagatud 4. oktoobri 1958. aasta põhiseadusega ning kinnitatud põhiseadusnõukogu 25. juuli 2001. aasta otsusega 2001-448 DC.
(58)
Kohalikke omavalitsusi esindaval riikliku hindamiskomisjoni liikmel on põhjalikud teadmised meresadamate valdkonnas. Prantsuse ametiasutused märgivad veel kord, et parlamendiliikmete sõltumatus täidesaatvast võimust on tagatud 26. augusti 1789. aasta inim- ja kodanikuõiguste deklaratsiooni artikliga 16, mis on pühendatud võimude lahususe põhimõttele ning esitatud 4. oktoobri 1958. aasta põhiseaduse preambulis.
(59)
Kahe väljapakutud kvalifitseeritud isiku elulookirjeldusest nähtub selgelt, et üks neist on pädev sadamate ning teine avaliku vara ülekandmise valdkonnas.
(60)
Prantsuse ametiasutused märgivad veel, et vastavalt 9. oktoobri 2008. aasta dekreedi nr 2008-1032 (16) artiklile 6 kehtivad tegevuse ühitamatuse eeskirjad riikliku hindamiskomisjoni liikmete puhul kogu nende ametiajal ning viis aastat pärast selle lõppemist (vt põhjendus 36).
(61)
Komisjon märgib, et kõnealused tegevuse ühitamatuse eeskirjad kujutavad endast asjaomasel juhul riikliku hindamiskomisjoni liikmete sõltumatuse täiendavat tagatist.
(62)
Nimetatud asjaolude põhjal ning juhtumi konkreetset olukorda arvesse võttes leiab komisjon, et kuna sõltumatult auditeerimisettevõttelt tuleb tellida seadmete turuväärtuse kohta hinnang, mille võtavad riikliku hindamiskomisjoni kvalifitseeritud ja sõltumatud liikmed aluseks siduva arvamuse koostamisel, on võimalik põhimõtteliselt eeldada, et võõrandamised toimuvad turutingimuste kohaselt.
(63)
Eeldusel et jaotises 6 (Meetme hindamine) esitatud tingimused on täielikult täidetud, ei saa järeldada, et sadama käitlemisseadmete võõrandamine ilma hankemenetluseta müügi teel annab majandusliku eelise vastava materjali ostjale. Sellist järeldust ei saa teha siiski üksikute tehingute puhul, kus kõnealuseid tingimusi rangelt ei täidetud.
7. JÄRELDUS
(64)
Eelnevaid kaalutlusi arvesse võttes teeb komisjon järgmist:
-
võtab teadmiseks teatise tagasivõtmise seoses sadamareformi maksumeetme kahe kaasneva meetmega, millest on teatatud ning mida kirjeldati käesoleva otsuse põhjenduses 2;
-
leiab, et meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste võõrandamismenetlus, mida käsitleti ka komisjoni 8. aprilli 2009. aasta otsuses ning kirjeldati käesoleva otsuse põhjendustes 16-25, ei kujuta endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses,
ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE:
Esimene artikkel
Prantsuse ametiasutuste poolt 4. juuli 2008. aasta seaduse nr 2008-660 alusel ettenähtud sadamareformi raames kavandatud meede, mille raames antakse suurte meresadamate käitlemisseadmed üle eraõiguslike ettevõtjate pädevusse, ei kujuta endast riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Seega on abi andmine lubatud.
Teine artikkel
Käesolev otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile.
Brüssel, 29. juuni 2011


Input:
SKLEP KOMISIJE
z dne 29. junija 2011
o državni pomoči, dodeljeni v sektorju predelave klavnih odpadkov leta 2003 Državna pomoč C 23/05 (ex NN 8/04 in ex N 515/03)
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 4425)
(Besedilo v francoskem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2011/651/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 108(2) Pogodbe,
ob upoštevanju naslednjega:
I. POSTOPEK
(1)
Z dopisom z dne 7. novembra 2003 je stalno predstavništvo Francije pri Evropski uniji na podlagi člena 108(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU) (1) Komisiji priglasilo oprostitev plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov za nekatera podjetja, ki se ukvarjajo s prodajo mesa na drobno.
(2)
To prvotno obvestilo se je nanašalo na pomoč, dodeljeno v letu 2003, in na tisto, ki je bila predvidena za obdobje od začetka leta 2004. Ker je bil del pomoči že dodeljen, se je Komisija takrat odločila razdeliti spis na dva dela. Od pomoči, dodeljene v letu 2003, je predmet preučitve v tem sklepu samo oprostitev plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov.
(3)
Dajatev na predelavo klavnih odpadkov je bila odpravljena 1. januarja 2004. Po tem je bila javna služba predelave klavnih odpadkov financirana s prihodki od „klavne dajatve“, zoper katero Komisija ni vložila ugovorov (2).
(4)
V okviru preučitve spisa „klavna dajatev“ (državna pomoč št. N 515A/03) so francoski organi Komisiji poslali informacije, ki so zadevale tudi ta primer, zlasti z dopisom z dne 29. decembra 2003.
(5)
Francoski organi so z dopisom z dne 7. aprila 2005, ki je bil evidentiran 12. aprila 2005, predložili dodatne informacije, ki jih je Komisija zahtevala v dopisu z dne 4. marca 2005.
(6)
Komisija je glede zadevne pomoči z dopisom št. SG(2005)D/202956 z dne 7. julija 2005 sprožila postopek iz člena 108(2) PDEU.
(7)
Odločitev o sprožitvi postopka je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (3). Komisija je pozvala druge države članice in zainteresirane tretje strani, naj predložijo svoje pripombe o zadevni pomoči.
(8)
Francoski organi so svoje pripombe poslali z dopisoma z dne 20. septembra 2005 in z dne 15. novembra 2005, ki sta bila evidentirana 17. novembra 2005.
(9)
Komisija je 18. oktobra 2005 prejela pripombe francoske zveze mesarjev, proizvajalcev mesnin ter pripravljavcev in dostavljavcev hrane (v nadaljnjem besedilu: CFBCT), 17. oktobra 2005 (4) in 11. julija 2008 pa pripombe zasebne družbe.
(10)
Francoski organi so z dopisom z dne 18. aprila 2011 potrdili, da oprostitev plačila dajatve na odkup mesa (imenovane „dajatev na predelavo klavnih odpadkov“), ki je bila za leto 2003 priznana nekaterim podjetjem v sektorju trženja kmetijskih proizvodov, spada v okvir Uredbe Komisije (ES) št. 1998/2006 z dne 15. decembra 2006 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri pomoči de minimis (5).
II. OPIS
(11)
Zadevni ukrep se nanaša na financiranje, in sicer za leto 2003, javne službe predelave klavnih odpadkov ter uničevanja mesno-kostne moke, katere komercialna uporaba ni več mogoča.
(12)
Javna služba predelave klavnih odpadkov je bila prej financirana z dajatvijo na predelavo klavnih odpadkov, uvedeno s členom 302a ZD francoskega splošnega davčnega zakonika, ki je bil sprejet na podlagi člena 1 zakona št. 96-1139 z dne 26. decembra 1996 o zbiranju in odstranjevanju živalskih trupel in klavnih odpadkov (v nadaljnjem besedilu: zakon iz leta 1996).
(13)
Dajatev na predelavo klavnih odpadkov je veljala ob odkupu mesa in drugih opredeljenih proizvodov za vse osebe, ki so te proizvode prodajale na drobno. Načeloma naj bi to dajatev plačevali vsi, ki so se ukvarjali s prodajo na drobno. Osnova za odmero dajatve je bila vrednost odkupov iz vseh virov brez davka na dodano vrednost (DDV):
-
surovega ali kuhanega, hlajenega ali zamrznjenega mesa in drobovine perutnine, zajcev, divjačine ali goveda, ovac, koz, prašičev ter konjev, oslov in njihovih križancev,
-
soljenega mesa, mesnin, svinjske masti, konzerviranega mesa in predelane drobovine,
-
živalske krme iz mesa in drobovine.
(14)
Podjetja, katerih prihodki od prodaje v predhodnem koledarskem letu so bili manjši od 2 500 000 francoskih frankov (FRF) (6) (381 122 EUR) brez DDV, so bila oproščena plačila dajatve. Stopnji dajatve sta bili določeni glede na znesek mesečnih odkupov brez DDV ter sta znašali 0,5 % za vrednosti do 125 000 FRF (19 056 EUR) in 0,9 % za vrednosti nad 125 000 FRF. S členom 35 novele zakona o javnih financah za leto 2000 (zakon št. 2000-1353 z dne 30. decembra 2000) so bile uvedene nekatere spremembe mehanizma dajatve na predelavo klavnih odpadkov, ki so začele veljati 1. januarja 2001. S temi spremembami naj bi se preprečili učinki krize BSE in dodatni stroški, nastali zaradi nje. Zato je bila osnova za odmero dajatve razširjena na „druge mesne izdelke“. Stopnji dajatve glede na znesek mesečnih odkupov sta bili določeni na 2,1 % za vrednosti do 125 000 FRF (19 056 EUR) in 3,9 % za vrednosti nad 125 000 FRF. Poleg tega so bila vsa podjetja, katerih prihodki od prodaje v predhodnem koledarskem letu so bili manjši od 5 000 000 FRF (762 245 EUR) brez DDV, oproščena plačila dajatve.
(15)
Na začetku, to je od 1. januarja 1997, so se prihodki od dajatve stekali v sklad, ustvarjen posebej za to ter namenjen financiranju službe zbiranja in odstranjevanja živalskih trupel in v klavnicah zaseženega materiala, ki ni ustrezen za prehrano ljudi in živali; to so dejavnosti, ki so v členu 264 kmetijskega zakonika opredeljene kot naloge javne službe. Ta sklad je upravljal nacionalni center za razvoj struktur kmetijskih gospodarstev (CNASEA).
(16)
Prihodki od dajatve na predelavo klavnih odpadkov so se začeli 1. januarja 2001 namesto v sklad, ki je bil vzpostavljen v ta namen, stekati neposredno v splošni državni proračun. Za leto 2003 so bila ta sredstva, in sicer na podlagi uredbe št. 2002-1580 z dne 30. decembra 2002 o uporabi zakona o javnih financah za leto 2003, dana na voljo ministrstvu za kmetijstvo, prehrano, ribištvo in podeželske zadeve. Evidentirana so bila kot redni odhodki tega ministrstva, pod naslovom IV, Javna pomoč, 4. del, gospodarski ukrepi, spodbude in pomoč. Prihodki od zadevne dajatve so bili za leto 2003 ocenjeni na 550 milijonov EUR.
(17)
V obvestilu iz leta 2003 sta bili predvideni pomoč za skladiščenje in uničevanje živalske moke ter pomoč za prevoz in uničevanje poginulih živali in klavnih odpadkov. Poleg tega je bila v zakonu iz leta 1996 predvidena oprostitev za podjetja, ki prodajajo meso na drobno in katerih prihodki od prodaje so manjši od 762 245 EUR. V skladu z informacijami, ki jih je imela Komisija, je zakon iz leta 1996 veljal celotno leto 2003.
(18)
Komisija je v odločitvi o sprožitvi postopka sklenila, da ukrepi pomoči v zvezi z odstranjevanjem in uničevanjem poginulih živali ter skladiščenjem in uničevanjem živalske moke in klavnih odpadkov ne morejo vplivati na trgovinske pogoje v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi. Zato je menila, da so ti ukrepi lahko upravičeni do odstopanja iz člena 107(3)(c) PDEU kot ukrepi, ki lahko prispevajo k razvoju sektorja. Po drugi strani se je Komisija odločila sprožiti postopek iz člena 108(2) PDEU, kar zadeva obstoj in združljivost pomoči za trgovino, oproščeno plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov.
(19)
Komisija je v fazi sprožitve postopka preiskave menila, da oprostitev plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov pomeni izgubo sredstev za državo ter da ni utemeljena z naravo in splošno logiko davčnega sistema, katerega cilj je zagotoviti državne prihodke. Glede na informacije, ki jih je imela Komisija, se oprostitev namreč ni nanašala na prihodke, ustvarjene s prodajo mesa, ampak na celotne prihodke od prodaje.
(20)
Ker je bila dajatev na predelavo klavnih odpadkov izračunana glede na vrednost mesnih izdelkov, se ni zdelo upravičeno, da se oprostitev plačila te dajatve prizna podjetju, ki ustvarja večje prihodke s prodajo mesa, medtem ko bi moralo konkurenčno podjetje, ki bi s prodajo mesnih izdelkov ustvarilo manjše prihodke, to dajatev plačati.
(21)
Zato se je zdelo, da navedena oprostitev pomeni selektivno prednost. Tako je šlo za pomoč v korist trgovcev, katerih davčna obremenitev je bila zaradi te oprostitve zmanjšana. Komisija je na podlagi podatkov o trgovini z mesom sklepala, da je oprostitev plačila dajatve, ki je bila leta 2003 priznana trgovcem s prihodki od prodaje, manjšimi od 762 245 EUR, prednost, ki bi lahko pomenila državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(22)
Komisija ni mogla izključiti možnosti, da bi oprostitev plačila dajatve vplivala na trgovino med državami članicami, zlasti na obmejnih območjih.
(23)
Zato je menila, da oprostitev plačila dajatve v korist trgovcev, katerih prihodki od prodaje so manjši od 762 245 EUR, pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(24)
V tem primeru se je zdelo, da je oprostitev ukrep za zmanjšanje davčne obremenitve, ki ne vsebuje nobene spodbude in od upravičencev ne zahteva ničesar v zameno ter katerega združljivost s pravili o konkurenci ni bila dokazana.
(25)
Zato je Komisija menila, da pomoč spada na področje uporabe točke 3.5 Smernic Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem sektorju (7), ki so veljale v tistem času. Navedena točka je določala, da mora vsak ukrep pomoči, da se lahko šteje za združljivega s skupnim trgom, vsebovati neko spodbudo ali od upravičenca zahtevati nadomestilo. Tako so, razen če so v zakonodaji Skupnosti ali teh smernicah izrecno določene izjeme, enostranske državne pomoči, ki so namenjene samo izboljšanju finančnega položaja proizvajalcev, vendar nikakor ne prispevajo k razvoju sektorja, primerljive s pomočmi za tekoče poslovanje, ki niso združljive s skupnim trgom.
(26)
Zato Komisija v zvezi s trgovino, oproščeno plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov, ni mogla izključiti, da zadevna pomoč pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU in da gre za pomoč za tekoče poslovanje, o združljivosti katere z notranjim trgom je dvomila.
III. PRIPOMBE FRANCIJE
(27)
Francoski organi so svoja stališča predložili z dopisoma z dne 20. septembra 2005 in z dne 15. novembra 2005. V teh dopisih so potrdili, da ni mogoče izpodbijati, da davčna oprostitev, ki so je bila deležna oproščena podjetja, pomeni pomoč v smislu Pogodbe ES. Poleg tega jo je Komisija podobno opredelila v svoji odločbi 2005/474/ES (8) v zvezi z oprostitvijo, uporabljeno med 1. januarjem 1997 in 31. decembrom 2002 (pomoč NN 17/01, prerazporejena kot C 49/02).
(28)
Po drugi strani so francoski organi pred začetkom veljavnosti Uredbe (ES) št. 1998/2006 trdili, da zadevna pomoč spada na področje uporabe Uredbe Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri de minimis pomoči (9). Navedli so, da iz števila zadevnih podjetij, ki jih je povprečno več kot 100 000 na leto, in iz praga prihodkov od prodaje, ki je bil uporabljen za oprostitev (762 245 EUR), izhaja, da je znesek oprostitve, ki bi lahko pomenil državno pomoč, v vsakem primeru nižji od praga 100 000 EUR za obdobje treh let, predvidenega v Uredbi (ES) št. 69/2001.
(29)
Da bi francoski organi dokazali, da je bil znesek oprostitve, ki je bil leta 2003 dodeljen tem podjetjem, dosledno nižji od 100 000 EUR na tri leta, so uporabili dve metodi.
(30)
Prvič, francoski organi so poskusili ugotoviti, koliko bi znašali prihodki od prodaje podjetja, ki bi v treh letih plačalo 100 000 EUR dajatve ali v povprečju 33 333 EUR na leto. Na podlagi ugotovljenega zneska, razčlenjenega glede na razred dajatve (po stopnjah 2,1 % in 3,9 %), so določili osnovo za odmero dajatve, ki je ustrezala odkupom mesa podjetja. Nazadnje so iz vrednosti teh odkupov mesa ocenili letne prihodke od prodaje na podlagi maksimalistične predpostavke, da gre za podjetje, specializirano za trgovino z mesom. Tako so s to metodo izračunali prihodke od prodaje podjetja, ki so izrazito presegali prag za oprostitev plačila dajatve. Prag za oprostitev v višini 762 245 EUR je bil torej močno presežen, kar pomeni, da podjetje, ki bi v treh letih plačalo 100 000 EUR dajatve na odkup mesa, nikakor ne bi moglo biti oproščeno njenega plačila.
(31)
Drugič, francoski organi so poskusili ugotoviti znesek dajatve podjetja, specializiranega za meso, ki bi ustvarilo prihodke od prodaje prav pod pragom za oprostitev, to je v višini 762 000 EUR. Na podlagi koeficienta 0,58 (10), ki je predstavljal razmerje med odkupi in prihodki od prodaje, so francoski organi izračunali, da vrednost odkupov mesa tega podjetja znaša 441 960 EUR (762 000 * 0,58). Ta druga metoda kaže, da največja oprostitev znaša 13 132 EUR/leto na podjetje, kar je vsekakor manj kot 100 000 EUR v treh letih.
(32)
Po začetku veljavnosti Uredbe (ES) št. 1998/2006 so francoski organi potrdili, da oprostitev plačila dajatve na odkup mesa (imenovane „dajatev na predelavo klavnih odpadkov“), ki je bila za leto 2003 priznana nekaterim podjetjem v sektorju trženja kmetijskih proizvodov, spada na področje uporabe navedene uredbe, zlasti njenega člena 5 v zvezi s prehodnimi ukrepi.
IV. PRIPOMBE TRETJIH STRANI
(33)
Prvič, zveza CFBCT je navedla, da zadevni ukrep ne ustreza merilom opredelitve državne pomoči in da je davčni mehanizem, ki je bil uporabljen za nekatera podjetja na podlagi njihovih prihodkov od prodaje, popolnoma utemeljen z razlogi v zvezi s splošno sistematiko davčnega sistema. Po mnenju zveze CFBCT se je dajatev na odkup mesa pobirala in nadzorovala v skladu z veljavnimi pravili za DDV in podobne davke. Določitev praga za oprostitev naj bi temeljila na objektivnem in razumnem merilu, ki je enak merilom, določenim za pragove v okviru drugih davkov. Zakon iz leta 1996 naj bi bil v skladu s francoskim sistemom pobiranja DDV. Zato naj njegov namen ne bi bil zagotoviti izjemno prednost nekaterim podjetjem, temveč naj bi se z njim dejansko želela upoštevati - na podlagi uvedbe praga za obdavčitev - davčna sposobnost podjetij in zlasti sposobnost preživetja mesarskih obrti.
(34)
Drugič, po mnenju zveze CFBCT s tem ukrepom trgovina znotraj Skupnosti ni bila prizadeta. Zaradi majhnosti podjetij, na katere se je nanašal zadevni ukrep, in izjemno omejenega geografskega trga, na katerem delujejo, naj bi bilo mogoče dvomiti o obstoju državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU.
(35)
Tudi če bi se štelo, da so bila podjetja, ki so bila oproščena dajatve, dejansko deležna pomoči, zveza CFBCT trdi, da bi bila ta pomoč v vsakem primeru skladna s pravili Pogodbe.
(36)
Komisija naj bi morala zavzeti stališče, da je oprostitev, namenjena malim mesarskim podjetjem in obrtem, v tem primeru utemeljena s ciljem v splošnem interesu: obvladovanjem krize bolezni norih krav in nujno obdelavo nevarnih proizvodov. Poleg tega naj bi ta ukrep zadeval samo mala in srednje velika podjetja ter naj bi lahko spadal v okvir takrat veljavnih uredb o izjemah, in sicer Uredbe Komisije (ES) št. 70/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri pomoči za majhna in srednje velika podjetja (11) ter Uredbe Komisije (ES) št. 1/2004 z dne 23. decembra 2003 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe o ustanovitvi ES za državno pomoč malim in srednje velikim podjetjem, ki se ukvarjajo s proizvodnjo, predelavo in trženjem kmetijskih proizvodov (12).
(37)
Zveza CFBCT zatrjuje, da bi zahteva za vračilo pomoči, ki bi bila posledica morebitne opredelitve ukrepa kot nezdružljive državne pomoči, v vsakem primeru pomenila kršitev člena 14 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (13), ker se z negativno odločitvijo, ki bi vključevala vračilo, ne bi upoštevala legitimna pričakovanja upravičenih podjetij.
(38)
Vsekakor naj bi bilo pri naknadni oceni zneska pomoči, izvedeni na podlagi pavšalne obdavčitve za nazaj, verjetno, da bi bila ta ocena nižja od pragov de minimis, saj naj bi bili mogoči prejemniki te pomoči večinoma mikro podjetja.
(39)
V skladu z informacijami, ki jih ima Komisija, zadevna zasebna družba v Franciji opravlja dejavnost distribucije živil. Ker je ta družba poravnala dajatev na predelavo klavnih odpadkov za leta od 2001 do 2003 in od francoskih davčnih služb zahtevala vračilo plačanega zneska, meni, da ima interes za predložitev pripomb v tem postopku.
(40)
Navedena družba v nasprotju z ugotovitvijo Komisije v odločitvi o sprožitvi postopka z dne 5. julija 2005 (2005/C 228/06) (14) trdi, da povezava med pomočjo v sektorju predelave klavnih odpadkov in dajatvijo na odkup mesa ni prekinjena. Po njenem mnenju dajatev na predelavo klavnih odpadkov, plačana za leto 2003, temelji na členu 302a ZD splošnega davčnega zakonika, z njo pa se financira mehanizem državne pomoči v skladu s členom 107 PDEU. Ker ta mehanizem ni bil vnaprej priglašen Komisiji, naj bi ga bilo treba opredeliti kot nezakonitega.
(41)
Poleg tega ta družba zatrjuje, da oprostitev plačila dajatve ni združljiva s členom 107 PDEU in da bi bila zaradi tega dajatev nezdružljiva z načelom enakosti obdavčitve, posledično pa tudi s pravili o konkurenci.
V. OCENA
(42)
V skladu s členom 107(1) PDEU je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco, nezdružljiva s skupnim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami, razen če Pogodba ne določa drugače.
(43)
Členi 107, 108 in 109 PDEU se uporabljajo za sektor prašičjega mesa v skladu s členom 21 Uredbe Sveta (EGS) št. 2759/75 z dne 29. oktobra 1975 o skupni ureditvi trga za prašičje meso (15). Za sektor govejega mesa se uporabljajo v skladu s členom 40 Uredbe Sveta (ES) št. 1254/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso (16). Pred sprejetjem Uredbe (ES) št. 1254/1999 so se členi 107, 108 in 109 PDEU za sektor govejega mesa uporabljali na podlagi člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 805/68 (17). Za sektorja ovčjega in kozjega mesa se navedeni členi uporabljajo v skladu s členom 22 Uredbe Sveta (ES) št. 2467/98 z dne 3. novembra 1998 o skupni ureditvi trga za ovčje in kozje meso (18). Za sektor perutninskega mesa se uporabljajo v skladu s členom 19 Uredbe Sveta (EGS) št. 2777/75 z dne 29. oktobra 1975 o skupni tržni ureditvi za perutninsko meso (19). Z Uredbo Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (20) so bile te različne uredbe razveljavljene, v njenem členu 180 pa je določeno, da se pravila o državni pomoči uporabljajo za zgoraj navedene proizvode.
(44)
Francoski organi so potrdili, da oprostitev plačila dajatve na odkup mesa (imenovane „dajatev na predelavo klavnih odpadkov“), ki je bila za leto 2003 priznana nekaterim podjetjem v sektorju trženja kmetijskih proizvodov, spada na področje uporabe Uredbe (ES) št. 1998/2006.
(45)
V skladu z Uredbo (ES) št. 1998/2006 se za pomoč, ki izpolnjuje pogoje iz te uredbe, šteje, da ne izpolnjuje vseh meril člena 107(1) PDEU in da je zato izvzeta iz zahteve glede priglasitve iz člena 108(3) PDEU.
(46)
Uredba (ES) št. 1998/2006 velja za pomoč, dodeljeno podjetjem v vseh sektorjih, vendar samo - v primeru podjetij, ki delujejo na področju predelave in trženja kmetijskih proizvodov iz seznama v Prilogi I k Pogodbi ES -, če znesek pomoči ni določen na podlagi cene ali količine zadevnih proizvodov, ki so kupljeni od primarnih proizvajalcev ali jih zadevna podjetja dajo na trg, in če pomoč ni pogojena s tem, da se delno ali v celoti prenese na primarne proizvajalce.
(47)
Kot določa člen 5(1) Uredbe (ES) št. 1998/2006, se ta uredba uporablja za pomoč, ki se je pred njenim začetkom veljavnosti dodelila podjetjem, ki delujejo na področju predelave in trženja kmetijskih proizvodov, če pomoč izpolnjuje vse pogoje, določene v členih 1 in 2. Uredba (ES) št. 1998/2006 je začela veljati 29. decembra 2006.
(48)
V skladu s členom 2(2) in (3) Uredbe (ES) št. 1998/2006 skupen bruto znesek pomoči de minimis, dodeljene kateremu koli podjetju, ne sme presegati 200 000 EUR v obdobju treh proračunskih let. Ta zgornja meja se izrazi v denarni dotaciji. Vsi uporabljeni zneski so bruto zneski, tj. pred odbitkom davkov ali drugih dajatev. Kadar se pomoč dodeli v obliki, ki ni dotacija, je znesek pomoči enak bruto ekvivalentu dotacije.
(49)
Zadevna podjetja so delovala na področjih predelave in trženja kmetijskih proizvodov iz seznama v Prilogi I k Pogodbi ES in drugih proizvodov ter so bila v letu 2003 oproščena plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov. Zato se za ta primer uporablja Uredba (ES) št. 1998/2006 v skladu s prehodnimi ukrepi iz njenega člena 5.
(50)
Francoski organi so s prikazom, da ekvivalent dotacije pomoči, ki jo je prejel posamezni upravičenec, v nobenem primeru za obdobje treh let ni presegal 200 000 EUR, saj je najvišji znesek oprostitve na podjetje znašal 13 132 EUR na leto (glej uvodno izjavo 29), dokazali, da so pogoji, določeni v Uredbi (ES) št. 1998/2006, izpolnjeni.
(51)
Ob upoštevanju zgoraj navedenega Komisija meni, da oprostitev za podjetja, ki prodajajo meso na drobno in katerih letni prihodki od prodaje so bili v letu 2003 manjši od 762 245 EUR, spada na področje uporabe Uredbe (ES) št. 1998/2006 in izpolnjuje v njej določene pogoje. Zato ta oprostitev ni državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Oprostitev plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov za leto 2003, priznana podjetjem, ki prodajajo meso na drobno in katerih letni prihodki od prodaje so bili manjši od 762 245 EUR, ne pomeni državne pomoči, ki bi spadala v okvir člena 107(1) PDEU.
Člen 2
Ta sklep je naslovljen na Francosko republiko.
V Bruslju, 29. junija 2011


Input:
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 633/2011
2011 m. birželio 29 d.
dėl laikino kai kurių grūdų importo muitų netaikymo 2011-2012 prekybos metais
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas) (1), ypač į jo 187 straipsnį kartu su 4 straipsniu,
kadangi:
(1)
Kad paskutiniaisiais 2010-2011 prekybos metų mėnesiais būtų skatinamas grūdų tiekimas Bendrijos rinkai, Komisijos reglamentu (ES) Nr. 177/2011 (2) iki 2011 m. birželio 30 d. buvo sustabdytas importo muitų taikymas paprastųjų kviečių, išskyrus aukštos kokybės paprastuosius kviečius, ir pašarinių miežių tarifinėms kvotoms, kurias leista naudoti atitinkamai Komisijos reglamentais (EB) Nr. 1067/2008 (3) ir (EB) Nr. 2305/2003 (4).
(2)
Pagal 2011-2012 prekybos metų pradžios grūdų rinkos prognozes atsižvelgiant į nedidelį atsargų kiekį ir dabartinius faktinio kiekio nuėmus 2011 m. derlių skaičiavimus, kuriuos atliko Komisija, didelės kainos turėtų laikytis,. Siekiant lengviau išlaikyti Europos Sąjungos rinkos pusiausvyrą galintį užtikrinti importo srautą, reikėtų ir toliau užtikrinti grūdų importo politikos tęstinumą ir kvotoms, kurioms importo muitai dabar netaikomi, šią priemonę laikinai - iki 2011 m. gruodžio 31 d. - taikyti ir 2011-2012 prekybos metais.
(3)
Be to, neturėtų nukentėti šiuo metu grūdus vežantys ir į Europos Sąjungą juos importuoti siekiantys ūkinės veiklos vykdytojai. Todėl reikėtų atsižvelgti į vežimo laikotarpį ir leisti ūkinės veiklos vykdytojams išleisti į laisvą apyvartą grūdus taikant šiame reglamente numatytą muitų sustabdymo tvarką visiems produktams, kurių tiesioginis vežimas į Europos Sąjungą prasidėjo ne vėliau kaip 2011 m. gruodžio 31 d. Taip pat reikėtų numatyti, kaip turėtų būti įrodyta, kad vežama tiesiogiai į Europos Sąjungą ir kad pradėta vežti atitinkamą dieną.
(4)
Kad nuo 2011 m. liepos 1 d. būtų užtikrintas veiksmingas importo licencijų išdavimo tvarkos administravimas, šis reglamentas turėtų įsigalioti kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
(5)
Šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo vadybos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. 2011-2012 prekybos metais visam produktų, kurių KN kodai yra 1001 90 99 (išskyrus aukštos kokybės, kaip numatyta Komisijos reglamento (ES) Nr. 642/2010 (5) II priede) ir 1003 00, importui, vykdomam pagal reglamentais (EB) Nr. 1067/2008 ir (EB) Nr. 2305/2003 leistas naudoti sumažinto muito tarifines kvotas, sustabdomas importo muitų taikymas.
2. Kai šio straipsnio 1 dalyje nurodyti grūdai vežami tiesiogiai į Europos Sąjungą, o jų vežimas prasidėjo ne vėliau kaip 2011 m. gruodžio 31 d., importo muitų taikymo sustabdymas pagal šį reglamentą į laisvą apyvartą išleidžiamiems produktams ir toliau galioja.
Kompetentingoms institucijoms pateikiamas vežimo dokumento originalas kuriuo įrodoma, kad vežama tiesiogiai į Europos Sąjungą ir kad pradėta vežti atitinkamą dieną.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas taikomas nuo 2011 m. liepos 1 d. ir iki 2011 m. gruodžio 31 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2011 m. birželio 29 d.