Input:
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2011/99/EÚ
z 13. decembra 2011
o európskom ochrannom príkaze
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 82 ods. 1 písm. a) a d),
so zreteľom na iniciatívu Belgického kráľovstva, Bulharskej republiky, Estónskej republiky, Španielskeho kráľovstva, Francúzskej republiky, Talianskej republiky, Maďarskej republiky, Poľskej republiky, Portugalskej republiky, Rumunska, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (1),
keďže:
(1)
Európska únia si dala za cieľ udržiavať a rozvíjať priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti.
(2)
V článku 82 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa ustanovuje, že justičná spolupráca v trestných veciach je v Únii založená na zásade vzájomného uznávania rozsudkov a iných justičných rozhodnutí.
(3)
Podľa Štokholmského programu - otvorená a bezpečná Európa, ktorá slúži občanom a chráni ich (2), by sa vzájomné uznávanie malo rozšíriť na všetky typy rozsudkov a rozhodnutí justičnej povahy, ktoré môžu mať v závislosti od právneho systému trestný alebo správny charakter. Komisia a členské štáty sa v ňom tiež vyzývajú, aby preskúmali možnosti, ako zlepšiť právne predpisy a opatrenia praktickej podpory na ochranu obetí. V programe sa tiež zdôrazňuje, že obetiam trestných činov sa môžu poskytnúť osobitné ochranné opatrenia, ktoré by mali byť účinné v rámci Únie. Táto smernica je súčasťou uceleného a komplexného súboru opatrení na ochranu práv obetí.
(4)
V uznesení Európskeho parlamentu z 26. novembra 2009 o odstránení násilia páchaného na ženách sa členské štáty vyzývajú, aby zdokonalili vnútroštátne právne predpisy a politiky zamerané na boj proti všetkým formám násilia páchaného na ženách a aby svoju činnosť zamerali na riešenie príčin násilia voči ženám, a to v neposlednom rade uplatňovaním preventívnych opatrení, a Únia sa vyzýva, aby zabezpečila právo na pomoc a podporu pre všetky obete násilia. V uznesení Európskeho parlamentu z 10. februára 2010 o rovnosti žien a mužov v Európskej únii - 2009 sa schvaľuje návrh zaviesť európsky ochranný príkaz na ochranu obetí.
(5)
Vo svojom uznesení z 10. júna 2011 o pláne na posilnenie práv a ochrany obetí v trestnom konaní Rada uviedla, že by sa mali prijať opatrenia na úrovni Únie s cieľom posilniť práva a ochranu obetí trestnej činnosti, pričom vyzvala Komisiu, aby na tento účel predložila primerané návrhy. V tomto rámci by sa mal vytvoriť mechanizmus na zabezpečenie vzájomného uznávania rozhodnutí týkajúcich sa ochranných opatrení pre obete trestnej činnosti medzi členskými štátmi. Podľa uvedeného uznesenia by sa táto smernica, ktorá sa týka vzájomného uznávania ochranných opatrení v trestných veciach, mala doplniť vhodným mechanizmom týkajúcim sa opatrení prijatých v občianskych veciach.
(6)
V spoločnom priestore spravodlivosti bez vnútorných hraníc je potrebné zabezpečiť, aby sa ochrana poskytnutá určitej fyzickej osobe v jednom členskom štáte zachovala a pokračovala v ktoromkoľvek inom členskom štáte, do ktorého daná osoba odchádza alebo odišla. Tiež by sa malo zabezpečiť, aby oprávnené uplatňovanie práva občanov Únie na voľný pohyb a pobyt na území členských štátov v súlade s článkom 3 ods. 2 Zmluvy o Európskej únii (Zmluva o EÚ) a článkom 21 ZFEÚ neviedlo k strate ich ochrany.
(7)
Na dosiahnutie týchto cieľov by sa v tejto smernici mali ustanoviť normy, podľa ktorých sa ochrana vyplývajúca z určitých ochranných opatrení prijatých podľa vnútroštátneho práva jedného členského štátu („štátu pôvodu“) môže rozšíriť na iný členský štát, v ktorom sa chránená osoba rozhodne mať pobyt alebo zdržiavať („vykonávajúci štát“).
(8)
Táto smernica zohľadňuje rôzne právne tradície členských štátov, ako aj skutočnosť, že účinnú ochranu možno poskytnúť prostredníctvom ochranných príkazov vydaných iným orgánom ako trestným súdom. Táto smernica neukladá povinnosť zmeniť vnútroštátne systémy prijímania ochranných opatrení, ani sa ňou nezavádzajú povinnosti zaviesť alebo upraviť systém trestného práva pri výkone európskeho ochranného príkazu.
(9)
Táto smernica sa vzťahuje na ochranné opatrenia, ktorých konkrétnym cieľom je chrániť osobu voči trestnému činu inej osoby, ktorý môže akýmkoľvek spôsobom ohroziť jej život alebo telesnú, duševnú či sexuálnu integritu, napr. zabránením akejkoľvek formy obťažovania, ako aj jej dôstojnosti či osobnej slobody, napr. zabránením únosom, prenasledovaniu a iným formám nepriameho donútenia, a ktorých cieľom je predchádzať novým trestným činom alebo obmedzovať dôsledky predchádzajúcich trestných činov. Tieto osobné práva chránenej osoby zodpovedajú základným hodnotám uznávaným a chráneným vo všetkých členských štátoch. Členský štát však nie je povinný vydať európsky ochranný príkaz na základe trestného opatrenia, ktoré neslúži konkrétne na ochranu osoby, ale primárne slúži na iné účely, napríklad na spoločenskú rehabilitáciu páchateľa. Treba zdôrazniť, že táto smernica sa uplatňuje na ochranné opatrenia, ktorých cieľom je chrániť všetky obete, nielen obete rodového násilia, zohľadňujúc pritom osobitosti každého druhu trestného činu.
(10)
Táto smernica sa vzťahuje na ochranné opatrenia prijaté v trestných veciach, a netýka sa preto ochranných opatrení prijatých v občianskych veciach. Aby bolo ochranné opatrenie vykonateľné v súlade s touto smernicou, nie je potrebné, aby bol trestný čin potvrdený právoplatným rozsudkom. Nezáleží ani na tom, či je orgánom, ktorý ochranné opatrenie prijíma, trestný, správny alebo občianskoprávny orgán. Táto smernica neukladá členským štátom povinnosť zmeniť a doplniť ich vnútroštátne právne predpisy tak, aby mohli prijímať ochranné opatrenia v kontexte trestného konania.
(11)
Táto smernica by sa mala vzťahovať na ochranné opatrenia prijaté v prospech obetí alebo možných obetí trestných činov. Táto smernica by sa preto nemala vzťahovať na opatrenia prijaté na ochranu svedkov.
(12)
Ak bolo ochranné opatrenie podľa tejto smernice prijaté na ochranu rodinného príslušníka hlavnej chránenej osoby, môže takýto rodinný príslušník podať aj žiadosť o európsky ochranný príkaz a takýto príkaz možno pre uvedeného rodinného príslušníka vydať, ak sú splnené podmienky podľa tejto smernice.
(13)
Každá žiadosť o vydanie európskeho ochranného príkazu by sa mala primerane rýchlo posúdiť so zohľadnením osobitných okolností prípadu vrátane naliehavosti celej záležitosti, predpokladaného dátumu príchodu chránenej osoby na územie vykonávajúceho štátu a, ak je to možné, stupňa ohrozenia chránenej osoby.
(14)
Ak sa majú v súlade s touto smernicou poskytnúť informácie osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo pre chránenú osobu, mali by sa tieto informácie, ak existujú, poskytnúť aj opatrovníkovi alebo zástupcovi dotknutej osoby. Okrem toho by sa mala venovať náležitá pozornosť aj potrebe chránenej osoby, osoby, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, alebo ich opatrovníkovi alebo zástupcovi v konaní, získať informácie, ktoré sa majú poskytnúť v súlade s touto smernicou v jazyku, ktorému rozumejú.
(15)
V konaniach smerujúcich k vydaniu a uznaniu európskeho ochranného príkazu by mali príslušné orgány primerane zohľadniť potreby obetí vrátane osobitne zraniteľných osôb, ako sú maloletí alebo osoby s postihnutím.
(16)
Na účely uplatnenia tejto smernice možno uložiť ochranné opatrenie na základe rozsudku v zmysle rámcového rozhodnutia Rady 2008/947/SVV z 27. novembra 2008 o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na rozsudky a probačné rozhodnutia na účely dohľadu nad probačnými opatreniami a alternatívnymi sankciami (3) alebo na základe rozhodnutia o opatreniach dohľadu v zmysle rámcového rozhodnutia Rady 2009/829/SVV z 23. októbra 2009 o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na rozhodnutia o opatreniach dohľadu ako alternatíve väzby medzi členskými štátmi Európskej únie (4). Ak sa v štáte pôvodu prijalo rozhodnutie na základe niektorého z uvedených nástrojov, mal by sa podľa toho riadiť postup uznávania aj vo vykonávajúcom štáte. Týmto by sa však nemala vylúčiť možnosť zaslať európsky ochranný príkaz inému členskému štátu ako je štát, ktorý vykonáva rozhodnutia na základe uvedených rámcových rozhodnutí.
(17)
V súlade s článkom 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článkom 47 druhým odsekom Charty základných práv Európskej únie by sa osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, mala buď počas konania, ktoré vedie k prijatiu ochranného opatrenia, alebo pred vydaním európskeho ochranného príkazu dať možnosť vyjadriť sa a podať proti nemu opravný prostriedok.
(18)
Na účely zabránenia spáchaniu trestného činu voči obeti vo vykonávajúcom štáte by uvedený štát mal mať právne prostriedky na uznanie rozhodnutia, ktoré sa predtým prijalo v prospech obete v štáte pôvodu, a zároveň zabrániť tomu, aby obeť musela vo vykonávajúcom štáte znovu začať konanie alebo predložiť dôkazy, akoby sa v štáte pôvodu neprijalo rozhodnutie. Uznanie európskeho ochranného príkazu vykonávajúcim štátom okrem iného znamená, že príslušný orgán tohto štátu s výhradou výnimiek ustanovených v tejto smernici akceptuje existenciu a platnosť ochranného opatrenia prijatého štátom pôvodu, uznáva skutkový stav opísaný v európskom ochrannom príkaze a súhlasí, že by sa mala poskytnúť ochrana a malo by sa pokračovať v jej poskytovaní v súlade s jeho vnútroštátnym právom.
(19)
Táto smernica obsahuje úplný zoznam zákazov a obmedzení, ktoré by sa po uložení v štáte pôvodu a ak sú uvedené v európskom ochrannom príkaze mali uznať a vykonať vo vykonávajúcom štáte s výhradou obmedzení ustanovených v tejto smernici. Na vnútroštátnej úrovni môžu existovať iné druhy ochranných opatrení, napríklad povinnosť osoby, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, zdržiavať sa na určitom mieste. Takéto opatrenia môže uložiť štát pôvodu v rámci konania vedúceho k prijatiu niektorého z ochranných opatrení, ktoré môžu v súlade s touto smernicou predstavovať základ európskeho ochranného príkazu.
(20)
Keďže v členských štátoch sú príslušné prijímať a vykonávať ochranné opatrenia rôzne druhy orgánov (občianskoprávne, trestné alebo správne), je vhodné ustanoviť v tejto smernici vysoko flexibilný mechanizmus spolupráce medzi členskými štátmi. Príslušný orgán vo vykonávajúcom štáte preto nemusí vo všetkých prípadoch prijať rovnaké ochranné opatrenie, ako sa prijalo v štáte pôvodu, a má určitý stupeň voľnej úvahy v otázke prijatia akéhokoľvek opatrenia, ktoré považuje za náležité a vhodné podľa svojho vnútroštátneho práva v obdobnom prípade s cieľom poskytnúť pokračujúcu ochranu chránenej osobe v zmysle ochranného opatrenia prijatého v štáte pôvodu ako je opísané v európskom ochrannom príkaze.
(21)
Zákazy alebo obmedzenia, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, zahŕňajú okrem iného opatrenia zamerané na obmedzenie osobných kontaktov alebo kontaktov na diaľku medzi chránenou osobou a osobou, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, napríklad uložením určitých podmienok pre takéto kontakty alebo uložením obmedzení, pokiaľ ide o obsah komunikácie.
(22)
Príslušný orgán vykonávajúceho štátu by mal informovať osobu, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, príslušný orgán štátu pôvodu a chránenú osobu o akomkoľvek opatrení prijatom na základe európskeho ochranného príkazu. V oznámení pre osobu, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, by sa mal brať náležitý ohľad na záujmy chránenej osoby, aby sa nesprístupnila jej adresa alebo iné kontaktné údaje. Takéto údaje by sa mali vylúčiť z oznámenia za predpokladu, že adresa alebo iné kontaktné údaje nie sú obsiahnuté v zákaze alebo obmedzení uloženom ako vykonávacie opatrenie voči osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo.
(23)
Ak príslušný orgán štátu pôvodu vezme európsky ochranný príkaz späť, príslušný orgán vykonávacieho štátu by mal zrušiť opatrenia, ktoré prijal na účely vykonania európskeho ochranného príkazu, pričom sa rozumie, že príslušný orgán vykonávacieho štátu môže samostatne a v súlade s vnútroštátnym právom prijať na ochranu dotknutej osoby akékoľvek ochranné opatrenie podľa svojho vnútroštátneho práva.
(24)
Vzhľadom na to, že táto smernica sa zaoberá prípadmi, keď chránená osoba odíde do iného členského štátu, z vydania alebo vykonávania európskeho ochranného príkazu by nemal vyplývať prevod právomocí týkajúcich sa hlavného, podmienečného, alternatívneho alebo vedľajšieho trestu, podmienečného odsúdenia alebo týkajúcich sa bezpečnostných opatrení uložených osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, na vykonávajúci štát, ak má táto druhá osoba naďalej pobyt v štáte, ktorý prijal ochranné opatrenie.
(25)
Ak je to vhodné, malo by sa na vykonávanie opatrení prijatých na základe tejto smernice umožniť využívať v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi a postupmi elektronické prostriedky.
(26)
V rámci spolupráce medzi orgánmi zainteresovanými na zabezpečovaní ochrany chránenej osoby by príslušný orgán vykonávajúceho štátu mal oznámiť príslušnému orgánu štátu pôvodu akékoľvek porušenie opatrení prijatých vo vykonávajúcom štáte na účely vykonania európskeho ochranného príkazu. Toto oznámenie by malo umožniť príslušnému orgánu štátu pôvodu pružne rozhodnúť o akejkoľvek reakcii, pokiaľ ide o ochranné opatrenie uložené v jeho štáte osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo. Takáto reakcia môže prípadne zahŕňať uloženie opatrenia zahŕňajúceho pozbavenie osobnej slobody namiesto pôvodne prijatého opatrenia nezahŕňajúceho pozbavenie osobnej slobody, napr. ako alternatívy k preventívnej väzbe alebo ako dôsledku podmienečného odkladu trestu. Keďže nejde o opätovné uloženie trestu za spáchanie nového trestného činu, rozumie sa, že takéto rozhodnutie nebráni vykonávaciemu štátu v prípadnom uložení trestu v prípade porušenia opatrení prijatých na účely vykonania európskeho ochranného príkazu.
(27)
Vzhľadom na rôzne právne tradície členských štátov, ak by vo vykonávajúcom štáte v prípade podobnom skutkovému stavu opísanému v európskom ochrannom príkaze neexistovalo žiadne ochranné opatrenie, príslušný orgán vykonávajúceho štátu by mal každé porušenie ochranné opatrenia opísaného v európskom ochrannom príkaze, o ktorom sa dozvie, oznámiť príslušnému orgánu štátu pôvodu.
(28)
S cieľom zabezpečiť bezproblémové uplatňovanie tejto smernice v každom jednotlivom prípade by príslušné orgány štátu pôvodu a vykonávajúceho štátu mali vykonávať svoje právomoci v súlade s ustanoveniami tejto smernice a zohľadniť pritom zásadu ne bis in idem.
(29)
Od chránenej osoby by sa nemalo požadovať, aby znášala náklady súvisiace s uznaním európskeho ochranného príkazu, ktoré sú nepomerné vzhľadom na obdobné vnútroštátne prípady. Pri vykonávaní tejto smernice by členské štáty mali zabezpečiť, že po uznaní európskeho ochranného príkazu sa od chránenej osoby nebude požadovať, aby iniciovala ďalšie vnútroštátne konanie smerujúce k tomu, aby od príslušného orgánu vykonávajúceho štátu získala ako priamy dôsledok uznania európskeho ochranného príkazu rozhodnutie o prijatí opatrenia, ktoré by bolo v obdobnom prípade k dispozícii podľa vnútroštátneho práva na zaistenie bezpečnosti chránenej osoby.
(30)
Berúc do úvahy zásadu vzájomného uznávania, na ktorej je táto smernica založená, členské štáty by mali v čo najväčšej miere podporovať priamy kontakt medzi príslušnými orgánmi pri uplatňovaní tejto smernice.
(31)
Bez toho, aby bola dotknutá nezávislosť súdov a rozdiely v organizácii súdnictva v Únii, členské štáty by mali zvážiť možnosť požiadať osoby zodpovedné za vzdelávanie sudcov, prokurátorov, policajných a súdnych úradníkov zapojených do konania o vydaní alebo uznaní európskeho ochranného príkazu, aby poskytli vhodnú odbornú prípravu vzhľadom na ciele tejto smernice.
(32)
V záujme jednoduchšieho hodnotenia uplatňovania tejto smernice by členské štáty mali poskytnúť Komisii relevantné údaje týkajúce sa uplatňovania vnútroštátnych postupov na európsky ochranný príkaz, a to minimálne o počte požadovaných, vydaných a/alebo uznaných európskych ochranných príkazov. V tejto súvislosti by boli užitočné aj ďalšie typy údajov, napríklad druhy trestných činov.
(33)
Táto smernica by mala prispieť k ochrane ohrozených osôb a byť tak doplnkom k nástrojom, ktoré sa už v súčasnosti v tejto oblasti uplatňujú, ako sú rámcové rozhodnutie 2008/947/SVV a rámcové rozhodnutie 2009/829/SVV, ale zároveň by ňou tieto nástroje nemali byť dotknuté.
(34)
Ak sa na rozhodnutie týkajúce sa ochranného opatrenia vzťahuje nariadenie Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (5), nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností (6) alebo Haagsky dohovor o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone a spolupráci v oblasti rodičovských práv a povinností a opatrení na ochranu dieťaťa (7) z roku 1996, malo by sa takéto rozhodnutie uznať a vykonať v súlade s ustanoveniami príslušného právneho nástroja.
(35)
Členské štáty a Komisia by mali tam, kde je to vhodné, zahrnúť informácie o európskom ochrannom príkaze do existujúcich vzdelávacích programov a kampaní na zvyšovanie povedomia o ochrane obetí trestných činov.
(36)
Osobné údaje spracúvané pri vykonávaní tejto smernice by sa mali chrániť v súlade s rámcovým rozhodnutím Rady 2008/977/SVV z 27. novembra 2008 o ochrane osobných údajov spracúvaných v rámci policajnej a justičnej spolupráce v trestných veciach (8) a v súlade so zásadami ustanovenými v dohovore Rady Európy z roku 1981 o ochrane jednotlivcov pri automatizovanom spracovaní osobných údajov.
(37)
Táto smernica by mala dodržiavať základné práva zaručené Chartou základných práv Európskej únie a Európskym dohovorom o ochrane ľudských práva a základných slobôd v súlade s článkom 6 Zmluvy o EÚ.
(38)
Pri vykonávaní tejto smernice sa členským štátom odporúča, aby zohľadnili práva a zásady zakotvené v Dohovore Organizácie spojených národov z roku 1979 o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien (CEDAW).
(39)
Keďže cieľ tejto smernice, a to chrániť ohrozené osoby, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu a dôsledkov ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o EÚ. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(40)
V súlade s článkom 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, Spojené kráľovstvo oznámilo želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tejto smernice.
(41)
V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, sa Írsko nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu.
(42)
V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Cieľ
V tejto smernici sa ustanovujú pravidlá umožňujúce justičnému alebo rovnocennému orgánu v členskom štáte, v ktorom sa prijalo ochranné opatrenie s cieľom chrániť osobu voči trestnému činu inej osoby, ktorý môže ohroziť jej život, telesnú alebo duševnú integritu a dôstojnosť, osobnú slobodu alebo sexuálnu integritu, vydať európsky ochranný príkaz umožňujúci príslušnému orgánu v inom členskom štáte pokračovať v ochrane dotknutej osoby na území tohto členského štátu v dôsledku spáchania trestného činu alebo údajného spáchania trestného činu, a to v súlade s vnútroštátnym právom štátu pôvodu.
Článok 2
Vymedzenie pojmov
Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„európsky ochranný príkaz“ je rozhodnutie prijaté justičným alebo rovnocenným orgánom členského štátu týkajúce sa ochranného opatrenia, na základe ktorého justičný alebo rovnocenný orgán iného členského štátu prijíma akékoľvek vhodné opatrenie alebo opatrenia podľa svojho vnútroštátneho práva s cieľom pokračovať v zabezpečení ochrany chránenej osoby;
2.
„ochranné opatrenie“ je rozhodnutie prijaté v trestnej veci v štáte pôvodu v súlade s jeho vnútroštátnym právom a postupmi, ktorým sa v prospech chránenej osoby ukladá osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, jeden alebo viacero zákazov alebo obmedzení uvedených v článku 5 na ochranu chránenej osoby voči trestnému činu, ktorý môže ohroziť jej život, telesnú alebo duševnú integritu, dôstojnosť, osobnú slobodu alebo sexuálnu integritu;
3.
„chránená osoba“ je fyzická osoba, ktorá je predmetom ochrany na základe ochranného opatrenia prijatého štátom pôvodu;
4.
„osoba, ktorá predstavuje nebezpečenstvo“ je fyzická osoba, ktorej sa uložila jeden alebo viacero zákazov alebo obmedzení uvedených v článku 5;
5.
„štát pôvodu“ je členský štát, v ktorom sa prijalo ochranné opatrenie, ktoré je základom pre vydanie európskeho ochranného príkazu;
6.
„vykonávajúci štát“ je členský štát, do ktorého sa európsky ochranný príkaz zaslal na účely jeho uznania;
7.
„štát dohľadu“ je členský štát, do ktorého sa zaslal rozsudok v zmysle článku 2 rámcového rozhodnutia 2008/947/SVV alebo rozhodnutie o opatreniach dohľadu v zmysle článku 4 rámcového rozhodnutia 2009/829/SVV.
Článok 3
Určenie príslušných orgánov
1. Každý členský štát oznámi Komisii justičný alebo rovnocenný orgán alebo orgány, ktoré sú podľa jeho vnútroštátneho práva príslušné vydávať európsky ochranný príkaz a uznávať takýto príkaz v súlade s touto smernicou, keď je tento členský štát štátom pôvodu alebo vykonávajúcim štátom.
2. Komisia dáva prijaté informácie k dispozícii všetkým členským štátom. Členské štáty oznámia Komisii všetky následné zmeny informácií uvedených v odseku 1.
Článok 4
Účasť ústredného orgánu
1. Každý členský štát môže určiť ústredný orgán, alebo ak to umožňuje jeho právny systém, viac než jeden ústredný orgán, ktorý bude pomáhať príslušným orgánom.
2. Členský štát môže, ak to vyžaduje organizácia jeho vnútorného súdneho systému, preniesť na svoj ústredný orgán či orgány zodpovednosť za administratívne zasielanie a preberanie európskeho ochranného príkazu, ako aj za ďalšiu úradnú korešpondenciu, ktorá s tým súvisí. V dôsledku toho sa môže všetka komunikácia, konzultácie, výmena informácií, otázky a oznámenia medzi príslušnými orgánmi prípadne vybavovať za pomoci určeného ústredného orgánu či orgánov dotknutého členského štátu.
3. Členské štáty, ktoré chcú využiť možnosti uvedené v tomto článku, oznámia Komisii informácie týkajúce sa určeného ústredného orgánu alebo orgánov. Tieto informácie budú záväzné pre všetky orgány štátu pôvodu.
Článok 5
Podmienka existencie ochranného opatrenia podľa vnútroštátneho práva
Európsky ochranný príkaz sa môže vydať len vtedy, keď sa predtým v štáte pôvodu prijalo ochranné opatrenie, ktorým sa osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, uložil jeden alebo viacero z týchto zákazov alebo obmedzení:
a)
zákaz vstupovať do určitých miestností, miest alebo vymedzených oblastí, kde má chránená osoba pobyt, alebo ktoré navštevuje;
b)
zákaz alebo úprava kontaktu v akejkoľvek forme s chránenou osobou, vrátane telefonického kontaktu, elektronickej alebo riadnej pošty, faxu alebo iných prostriedkov, alebo
c)
zákaz alebo úprava približovania sa k chránenej osobe bližšie ako na určenú vzdialenosť.
Článok 6
Vydávanie európskeho ochranného príkazu
1. Európsky ochranný príkaz sa môže vydať v prípade, keď sa chránená osoba rozhodne mať pobyt alebo už má pobyt v inom členskom štáte, alebo keď sa chránená osoba rozhodne, že sa bude zdržiavať, alebo sa už zdržiava v inom členskom štáte. Pri rozhodovaní o vydaní európskeho ochranného príkazu musí príslušný orgán štátu pôvodu zohľadniť okrem iného obdobie, počas ktorého má chránená osoba v úmysle zdržiavať vo vykonávajúcom štáte, a závažnosť potreby ochrany.
2. Justičný alebo rovnocenný orgán štátu pôvodu môže vydať európsky ochranný príkaz len na základe žiadosti chránenej osoby a po overení, že ochranné opatrenie spĺňa všetky podmienky ustanovené v článku 5.
3. Chránená osoba môže predložiť žiadosť o vydanie európskeho ochranného príkazu buď príslušnému orgánu štátu pôvodu, alebo príslušnému orgánu vykonávajúceho štátu. Ak sa žiadosť predloží vo vykonávajúcom štáte, jeho príslušný orgán ju bezodkladne zašle príslušnému orgánu štátu pôvodu.
4. Pred vydaním európskeho ochranného príkazu sa osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, umožní uplatniť právo byť vypočutá a právo podať opravný prostriedok proti ochrannému opatreniu, ak nemohla tieto práva uplatniť v konaní, ktoré viedlo k prijatiu ochranného opatrenia.
5. Ak príslušný orgán prijme ochranné opatrenie zahŕňajúce jeden alebo viacero zákazov alebo obmedzení uvedených v článku 5, informuje akýmkoľvek vhodným spôsobom v súlade s postupmi podľa svojho vnútroštátneho práva chránenú osobu o možnosti požiadať o vydanie európskeho ochranného príkazu v prípade, že sa uvedená osoba rozhodne odísť do iného členského štátu, ako aj o základných podmienkach takejto žiadosti. Orgán odporučí chránenej osobe, aby podala žiadosť pred odchodom z územia štátu pôvodu.
6. Ak má chránená osoba opatrovníka alebo zástupcu, takýto opatrovník alebo zástupca môže podať žiadosť uvedenú v odsekoch 2 a 3 v mene chránenej osoby.
7. V prípade zamietnutia žiadosti o európsky ochranný príkaz informuje príslušný orgán štátu pôvodu chránenú osobu o všetkých dostupných opravných prostriedkoch proti rozhodnutiu v súlade s vnútroštátnymi predpismi.
Článok 7
Formálne a obsahové náležitosti európskeho ochranného príkazu
Európsky ochranný príkaz sa vydá podľa vzorového tlačiva uvedeného v prílohe I k tejto smernici. Obsahuje predovšetkým tieto informácie:
a)
totožnosť a štátnu príslušnosť chránenej osoby, ako aj totožnosť a štátnu príslušnosť opatrovníka alebo zástupcu, ak je chránená osoba maloletá alebo nemá spôsobilosť na právne úkony;
b)
deň, od ktorého má chránená osoba v úmysle mať pobyt alebo sa zdržiavať vo vykonávajúcom štáte a dĺžka pobytu, ak je známa;
c)
názov, adresu, telefónne a faxové číslo a emailovú adresu príslušného orgánu štátu pôvodu;
d)
identifikáciu (napr. prostredníctvom čísla a dátumu) právneho aktu obsahujúceho ochranné opatrenie, na ktorého základe sa prijíma európsky ochranný príkaz;
e)
zhrnutie skutočností a okolností, ktoré viedli k prijatiu ochranného opatrenia v štáte pôvodu;
f)
zákazy alebo obmedzenia uložené v ochrannom opatrení, na základe ktorého sa vydal európsky ochranný príkaz, osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, dĺžku ich trvania a uvedenie prípadného trestu, ktoré možno uložiť v prípade porušenia príslušného zákazu alebo obmedzenia;
g)
prípadné použitie technického prístroja, ktorý bol poskytnutý chránenej osobe alebo osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, ako prostriedok výkonu ochranného opatrenia;
h)
totožnosť a štátnu príslušnosť osoby, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, ako aj jej kontaktné údaje;
i)
v prípade, že je takáto informácia príslušnému orgánu štátu pôvodu známa bez toho, aby musel požadovať ďalšie preskúmanie, skutočnosť, či chránenej osobe a/alebo osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, bola poskytnutá v štáte pôvodu bezplatná právna pomoc;
j)
opis iných okolností, ktoré môžu ovplyvniť posúdenie ohrozenia chránenej osoby, ak je to vhodné;
k)
prípadne výslovné uvedenie skutočnosti, že rozsudok v zmysle článku 2 rámcového rozhodnutia 2008/947/SVV alebo rozhodnutie o opatreniach dohľadu v zmysle článku 4 rámcového rozhodnutia 2009/829/SVV sa už zaslalo do štátu dohľadu, a to v prípade, že je iný ako vykonávajúci štát európskeho ochranného príkazu, a označenie orgánu tohto štátu príslušného vykonať takýto rozsudok alebo rozhodnutie.
Článok 8
Postup pri zasielaní
1. Príslušný orgán štátu pôvodu zašle európsky ochranný príkaz príslušnému orgánu vykonávajúceho štátu akýmkoľvek spôsobom umožňujúcim vyhotovenie písomného záznamu, aby príslušný orgán vykonávajúceho štátu mohol overiť jeho pravosť. Všetka úradná komunikácia sa uskutočňuje priamo medzi uvedenými príslušnými orgánmi.
2. Ak príslušný orgán štátu pôvodu alebo vykonávajúceho štátu nepozná príslušný orgán druhého štátu, vykoná všetky potrebné zistenia, a to aj prostredníctvom kontaktných miest Európskej justičnej siete uvedenej v rozhodnutí Rady 2008/976/SVV zo 16. decembra 2008 o Európskej justičnej sieti (9), národného člena Eurojustu alebo vnútroštátneho systému svojho štátu pre koordináciu s Eurojustom s cieľom získať potrebné informácie.
3. Ak orgán vykonávajúceho štátu, ktorému sa doručí európsky ochranný príkaz, nemá právomoc ho uznať, z úradnej moci ho postúpi príslušnému orgánu a bezodkladne o tom informuje príslušný orgán štátu pôvodu akýmkoľvek spôsobom umožňujúcim vyhotovenie písomného záznamu.
Článok 9
Opatrenia vo vykonávajúcom štáte
1. Po doručení európskeho ochranného príkazu v súlade s článkom 8 príslušný orgán vykonávajúceho štátu tento príkaz bezodkladne uzná a prijme rozhodnutie obsahujúce akékoľvek opatrenie, ktoré by bolo dostupné podľa vnútroštátneho práva jeho štátu v obdobnom prípade na zabezpečenie ochrany chránenej osoby, ibaže sa rozhodne uplatniť niektorý z dôvodov neuznania uvedených v článku 10. Vykonávajúci štát môže podľa svojho vnútroštátneho práva uplatniť trestnoprávne, správne alebo občianskoprávne opatrenia.
2. Opatrenie prijaté príslušným orgánom vykonávajúceho štátu v súlade s odsekom 1, ako aj akékoľvek iné opatrenie prijaté na základe následného rozhodnutia uvedeného v článku 11, musí čo najviac zodpovedať ochrannému opatreniu prijatému v štáte pôvodu.
3. Príslušný orgán vykonávajúceho štátu informuje osobu, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, príslušný orgán štátu pôvodu a chránenú osobu o akýchkoľvek opatreniach prijatých v súlade s odsekom 1, ako aj o možných právnych dôsledkoch porušenia takéhoto opatrenia podľa vnútroštátneho práva a v súlade s článkom 11 ods. 2. Adresa alebo iné kontaktné údaje chránenej osoby sa nesprístupnia osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, pokiaľ takéto údaje nie sú nevyhnutné na plnenie opatrenia prijatého v súlade s odsekom 1.
4. Ak sa príslušný orgán vykonávajúceho štátu domnieva, že informácie zaslané spolu s európskym ochranným príkazom podľa článku 7 sú neúplné, bezodkladne o tom informuje príslušný orgán štátu pôvodu akýmkoľvek spôsobom umožňujúcim vyhotovenie písomného záznamu a stanoví mu primeranú lehotu na doplnenie chýbajúcich informácií.
Článok 10
Dôvody neuznania európskeho ochranného príkazu
1. Príslušný orgán vykonávajúceho štátu môže odmietnuť uznať európsky ochranný príkaz za týchto okolností:
a)
európsky ochranný príkaz je neúplný alebo sa nedoplnil v lehote stanovenej príslušným orgánom vykonávajúceho štátu;
b)
nie sú splnené podmienky ustanovené v článku 5;
c)
ochranné opatrenie sa týka skutku, ktorý nie je trestným činom podľa práva vykonávajúceho štátu;
d)
ochrana je odvodená od výkonu trestu alebo opatrenia, na ktoré sa vzťahuje amnestia podľa vnútroštátneho práva vykonávajúceho štátu, a týka sa konania alebo správania, ktoré podľa tohto práva patria do právomoci vykonávajúceho štátu;
e)
na osobu, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, sa podľa práva vykonávajúceho štátu vzťahuje imunita, čo znemožňuje prijať opatrenia na základe európskeho ochranného príkazu;
f)
trestné stíhanie voči osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, za konanie alebo správanie, pre ktoré bolo prijaté ochranné opatrenie, je podľa práva vykonávajúceho štátu premlčané a podľa jeho vnútroštátneho práva toto konanie alebo správanie patrí do jeho právomoci;
g)
uznanie európskeho ochranného príkazu by porušilo zásadu ne bis in idem;
h)
osoba, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, nemôže byť podľa práva vykonávajúceho štátu vzhľadom na svoj vek trestne zodpovedná za konanie alebo správanie, pre ktoré bolo prijaté ochranné opatrenie;
i)
ochranné opatrenie sa týka trestného činu, ktorý sa podľa práva vykonávajúceho štátu považuje za spáchaný úplne, z väčšej alebo podstatnej časti na jeho území.
2. Ak príslušný orgán vykonávajúceho štátu odmietne uznať európsky ochranný príkaz na základe jedného z dôvodov uvedených v odseku 1:
a)
bez zbytočného odkladu informuje štát pôvodu a chránenú osobu o odmietnutí a jeho odôvodnení;
b)
v prípade potreby informuje chránenú osobu o možnosti požiadať o prijatie ochranného opatrenia v súlade s vnútroštátnym právom vykonávajúceho štátu;
c)
informuje chránenú osobu o všetkých uplatniteľných opravných prostriedkoch, ktoré sú dostupné podľa vnútroštátneho práva vykonávajúceho štátu proti jeho rozhodnutiu.
Článok 11
Rozhodné právo a právomoc vykonávajúceho štátu
1. Vykonávajúci štát má na svojom území právomoc prijať a vykonať opatrenia po uznaní európskeho ochranného príkazu. Na prijímanie a výkon rozhodnutí ustanovených v článku 9 ods. 1 sa vzťahuje právo vykonávajúceho štátu vrátane pravidiel o opravných prostriedkoch voči rozhodnutiam prijatým vo vykonávajúcom štáte v súvislosti s európskym ochranným príkazom.
2. V prípade porušenia jedného alebo viacerých opatrení prijatých vykonávajúcim štátom po uznaní európskeho ochranného príkazu má príslušný orgán vykonávajúceho štátu na základe odseku 1 právomoc:
a)
uložiť tresty a prijať akékoľvek iné opatrenie v dôsledku porušenia, ak takéto porušenie naplní znaky skutkovej podstaty trestného činu podľa práva vykonávajúceho štátu;
b)
prijať akékoľvek rozhodnutia iného ako trestného charakteru týkajúce sa porušenia;
c)
prijať akékoľvek naliehavé a prechodné opatrenie s cieľom ukončiť porušovanie, kým štát pôvodu prípadne nevydá následné rozhodnutie.
3. Ak vo vykonávajúcom štáte neexistuje žiadne opatrenie, ktoré by mohli byť dostupné na vnútroštátnej úrovni v obdobnom prípade, príslušný orgán vykonávajúceho štátu oznámi príslušnému orgánu štátu pôvodu každé porušenie ochranného opatrenia opísaného v európskom ochrannom príkaze, o ktorom sa dozvie.
Článok 12
Oznamovanie v prípade porušenia
Príslušný orgán vykonávajúceho štátu informuje príslušný orgán štátu pôvodu alebo štátu dohľadu o akomkoľvek opatrení alebo opatreniach prijatých na základe európskeho ochranného príkazu. Oznámenie sa zasiela na vzorovom tlačive uvedenom v prílohe II.
Článok 13
Právomoc štátu pôvodu
1. Príslušný orgán štátu pôvodu má výlučnú právomoc prijímať rozhodnutia týkajúce sa:
a)
predĺženia platnosti, preskúmania, úpravy, zrušenia a späťvzatia ochranného opatrenia a následne európskeho ochranného príkazu;
b)
uloženia opatrenia zahŕňajúceho pozbavenie osobnej slobody v dôsledku zrušenia ochranného opatrenia za predpokladu, že ochranné opatrenie sa uplatňovalo na základe rozsudku v zmysle článku 2 rámcového rozhodnutia 2008/947/SVV alebo na základe rozhodnutia o opatreniach dohľadu v zmysle článku 4 rámcového rozhodnutia 2009/829/SVV.
2. Na rozhodnutia prijaté v súlade s odsekom 1 sa vzťahuje právo štátu pôvodu.
3. Ak sa rozsudok v zmysle článku 2 rámcového rozhodnutia 2008/947/SVV alebo rozhodnutie o opatreniach dohľadu v zmysle článku 4 rámcového rozhodnutia 2009/829/SVV už zaslalo alebo sa po vydaní európskeho ochranného príkazu zasiela do iného členského štátu, následné rozhodnutia podľa uvedených rámcových rozhodnutí sa prijmú v súlade s ich príslušnými ustanoveniami.
4. Ak je ochranné opatrenie súčasťou rozsudku v zmysle článku 2 rámcového rozhodnutia Rady 2008/947/SVV, ktorý sa už zaslal alebo sa po vydaní európskeho ochranného príkazu zasiela do iného členského štátu, a príslušný orgán štátu dohľadu v súlade s článkom 14 uvedeného rámcového rozhodnutia prijal následné rozhodnutia, ktoré sa týkajú povinností alebo pokynov obsiahnutých v ochrannom opatrení, príslušný orgán štátu pôvodu podľa toho bezodkladne predĺži platnosť európskeho ochranného príkazu alebo ho preskúma, upraví, zruší alebo vezme späť.
5. Príslušný orgán štátu pôvodu bezodkladne oznámi príslušnému orgánu vykonávajúceho štátu všetky rozhodnutia prijaté v súlade s odsekmi 1 alebo 4.
6. Ak príslušný orgán štátu pôvodu zrušil alebo vzal späť európsky ochranný príkaz v súlade s odsekom 1 písm. a) alebo odsekom 4, príslušný orgán vykonávajúceho štátu zruší opatrenia prijaté v súlade s článkom 9 ods. 1 ihneď, ako bol o tom riadne informovaný príslušným orgánom štátu pôvodu.
7. Ak príslušný orgán štátu pôvodu upravil európsky ochranný príkaz v súlade s odsekom 1 písm. a) alebo odsekom 4, príslušný orgán vykonávajúceho štátu v prípade potreby:
a)
zmení opatrenia prijaté na základe európskeho ochranného príkazu v súlade s článkom 9 alebo
b)
odmietne vykonať upravený zákaz alebo obmedzenie, ak nepatrí medzi zákazy alebo obmedzenia uvedené v článku 5 alebo ak sú informácie zaslané spolu s európskym ochranným príkazom v súlade s článkom 7 neúplné alebo neboli doplnené v lehote stanovenej príslušným orgánom vykonávajúceho štátu podľa článku 9 ods. 4.
Článok 14
Dôvody pozastavenia opatrení prijatých na základe európskeho ochranného príkazu
1. Príslušný orgán vykonávajúceho štátu môže pozastaviť opatrenia prijaté na účely výkonu európskeho ochranného príkazu:
a)
ak sa jednoznačne preukáže, že chránená osoba nemá pobyt ani sa nezdržiava na území vykonávajúceho štátu, alebo jeho územie definitívne opustila;
b)
ak podľa jeho vnútroštátneho práva uplynulo maximálne obdobie trvania opatrení prijatých na účely výkonu európskeho ochranného príkazu;
c)
v prípade uvedenom v článku 13 ods. 7 písm. b) alebo
d)
ak sa rozsudok v zmysle článku 2 rámcového rozhodnutia 2008/947/SVV alebo rozhodnutie o opatreniach dohľadu v zmysle článku 4 rámcového rozhodnutia 2009/829/SVV po uznaní európskeho ochranného príkazu zasiela do iného členského štátu.
2. Príslušný orgán vykonávajúceho štátu o takomto rozhodnutí bezodkladne informuje príslušný orgán štátu pôvodu a podľa možnosti aj chránenú osobu.
3. Pred pozastavením opatrení v súlade s odsekom 1 písm. b) môže príslušný orgán vykonávajúceho štátu vyzvať príslušný orgán štátu pôvodu na poskytnutie informácií, či je za okolností konkrétneho prípadu stále potrebná ochrana poskytovaná európskym ochranným príkazom. Príslušný orgán štátu pôvodu bezodkladne odpovie na takúto výzvu.
Článok 15
Priorita pri uznávaní európskeho ochranného príkazu
Európsky ochranný príkaz sa uzná s rovnakou prioritou, aká by sa uplatňovala v obdobnom vnútroštátnom prípade, pričom sa zohľadnia všetky osobitné okolnosti prípadu vrátane naliehavosti veci, predpokladaného dátumu príchodu chránenej osoby na územie vykonávajúceho štátu a podľa možnosti stupňa ohrozenia chránenej osoby.
Článok 16
Konzultácie medzi príslušnými orgánmi
Ak je to vhodné, príslušné orgány štátu pôvodu a vykonávajúceho štátu sa môžu navzájom radiť s cieľom umožniť hladké a efektívne uplatňovanie tejto smernice.
Článok 17
Jazyky
1. Európsky ochranný príkaz prekladá príslušný orgán štátu pôvodu do úradného jazyka alebo jedného z úradných jazykov vykonávajúceho štátu.
2. Vzorové tlačivo uvedené v článku 12 prekladá príslušný orgán vykonávacieho štátu do úradného jazyka alebo jedného z úradných jazykov štátu pôvodu.
3. Každý členský štát môže buď v čase prijatia tejto smernice alebo neskôr uviesť vo vyhlásení, ktoré uloží u Komisie, že bude akceptovať preklad do jedného alebo viacerých iných úradných jazykov Únie.
Článok 18
Náklady
Náklady, ktoré vzniknú pri uplatňovaní tejto smernice, okrem nákladov, ktoré vzniknú výlučne na území štátu pôvodu, znáša v súlade so svojím vnútroštátnym právom vykonávajúci štát.
Článok 19
Vzťah k iným dohodám a dojednaniam
1. Členské štáty môžu naďalej uplatňovať dvojstranné alebo viacstranné dohody alebo dojednania platné v čase nadobudnutia účinnosti tejto smernice, pokiaľ tieto umožňujú rozšíriť alebo prehĺbiť ciele tejto smernice a pomáhajú ďalšiemu zjednodušeniu alebo uľahčeniu postupov prijímania ochranných opatrení.
2. Členské štáty môžu po nadobudnutí účinnosti tejto smernice uzavierať dvojstranné alebo viacstranné dohody alebo dojednania, pokiaľ tieto umožňujú rozšíriť alebo prehĺbiť ciele tejto smernice a pomáhajú zjednodušeniu alebo uľahčeniu postupov prijímania ochranných opatrení.
3. Členské štáty do 11. apríla 2012 oznámia Komisii existujúce dohody a dojednania uvedené v odseku 1, v ktorých uplatňovaní si želajú pokračovať. Členské štáty tiež oznámia Komisii všetky nové dohody a dojednania uvedené v odseku 2 do troch mesiacov od ich podpísania.
Článok 20
Vzťah k iným právnym nástrojom
1. Touto smernicou nie je dotknuté uplatňovanie nariadenia (ES) č. 44/2001, nariadenia (ES) č. 2201/2003, Haagskeho dohovoru o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone a spolupráci v oblasti rodičovských práv a povinností a opatrení na ochranu dieťaťa z roku 1996, ani Haagskeho dohovoru o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí z roku 1980.
2. Touto smernicou nie je dotknuté uplatňovanie rámcového rozhodnutia 2008/947/SVV alebo rámcového rozhodnutia 2009/829/SVV.
Článok 21
Vykonanie
1. Členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 11. januára 2015. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 22
Zhromažďovanie údajov
V záujme jednoduchšieho hodnotenia uplatňovania tejto smernice členské štáty poskytnú Komisii relevantné údaje týkajúce sa uplatňovania vnútroštátnych postupov na európsky ochranný príkaz, a to minimálne o počte požadovaných, vydaných a/alebo uznaných európskych ochranných príkazov.
Článok 23
Preskúmanie
Komisia do 11. januára 2016 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní tejto smernice. V prípade potreby sa k uvedenej správe priložia legislatívne návrhy.
Článok 24
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 25
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom v súlade so zmluvami.
V Štrasburgu 13. decembra 2011


Input:
REGLAMENTO (UE) No 1171/2010 DE LA COMISIÓN
de 10 de diciembre de 2010
por el que se inscribe una denominación en el Registro de Denominaciones de Origen Protegidas y de Indicaciones Geográficas Protegidas [Melón de La Mancha (IGP)]
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 510/2006 del Consejo, de 20 de marzo de 2006, sobre la protección de las indicaciones geográficas y de las denominaciones de origen de los productos agrícolas y alimenticios (1), y, en particular, su artículo 7, apartado 4, párrafo primero,
Considerando lo siguiente:
(1)
De conformidad con el artículo 6, apartado 2, párrafo primero, y en aplicación del artículo 17, apartado 2, del Reglamento (CE) no 510/2006, la solicitud de registro de la denominación «Melón de La Mancha» presentada por España ha sido publicada en el Diario Oficial de la Unión Europea (2).
(2)
Al no haberse notificado a la Comisión ninguna declaración de oposición de conformidad con el artículo 7 del Reglamento (CE) no 510/2006, procede registrar la denominación citada.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Queda registrada la denominación que figura en el anexo del presente Reglamento.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 10 de diciembre de 2010.


Input:
KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1130/2011
af 11. november 2011
om ændring af bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 om fødevaretilsætningsstoffer for så vidt angår opstilling af en EU-liste over fødevaretilsætningsstoffer, der er godkendt til anvendelse i fødevaretilsætningsstoffer, fødevareenzymer, fødevarearomaer og næringsstoffer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 af 16. december 2008 om fødevaretilsætningsstoffer (1), særlig artikel 10 og artikel 30, stk. 2, 3 og 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008 danner udgangspunkt for opstilling af EU-lister over godkendte fødevaretilsætningsstoffer og betingelserne for anvendelse af disse i fødevaretilsætningsstoffer (del 1 og 2), i fødevareenzymer (del 3), i fødevarearomaer (del 4) og i næringsstoffer eller kategorier heraf (del 5), hvortil fødevaretilsætningsstofferne kan tilsættes i henhold til samme forordnings artikel 4, stk. 4. Formålet med at anvende de pågældende fødevaretilsætningsstoffer er at opnå en teknologisk funktion i fødevaretilsætningsstoffer, fødevareenzymer, fødevarearomaer eller næringsstoffer.
(2)
Fødevaretilsætningsstoffer opført i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008 kan henføres til en af de funktionelle grupper i bilag I i overensstemmelse med det pågældende fødevaretilsætningsstofs primære teknologiske funktion. Det følger dog af samme forordnings artikel 9, at det, at et fødevaretilsætningsstof tilhører en funktionel gruppe, ikke er til hinder for, at det anvendes til flere forskellige funktioner.
(3)
Godkendte fødevaretilsætningsstoffer med en funktion som bærestof til anvendelse i fødevaretilsætningsstoffer, der er opført i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/2/EF af 20. februar 1995 om andre tilsætningsstoffer til levnedsmidler end farvestoffer og sødestoffer (2), og deres anvendelsesbetingelser bør opføres i del 1 i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008, idet det er efterprøvet, at de opfylder de generelle betingelser for fødevaretilsætningsstoffers optagelse på EU-lister og for anvendelse heraf, særlig artikel 6, stk. 1, litra a), i samme forordning.
(4)
Fødevaretilsætningsstoffer, der er opført i direktiv 95/2/EF som tilladte bærestoffer og som opløsningsmidler som bærestoffer og har en funktion som et andet fødevaretilsætningsstof end bærestof, bør opføres i del 2 i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008 med de samme anvendelsesbetingelser. Også andre fødevaretilsætningsstoffer med en anden funktion end som bærestof bør opføres på denne liste.
(5)
Fødevaretilsætningsstoffer og bærestoffer, der er godkendt til anvendelse i fødevareenzymer som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1332/2008 af 16. december 2008 vedrørende fødevareenzymer (3), og deres anvendelsesbetingelser bør opføres i del 3 i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008.
(6)
De fødevaretilsætningsstoffer, det er tilladt at anvende i fødevarearomaer, jf. direktiv 95/2/EF, og deres anvendelsesbetingelser bør opføres i del 4 i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008, idet det er blevet efterprøvet, at de overholder samme forordnings artikel 6.
(7)
Fødevaretilsætningsstoffer og bærestoffer, der er godkendt til anvendelse i næringsstoffer som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1925/2006 af 20. december 2006 om tilsætning af vitaminer og mineraler samt visse andre stoffer til fødevarer (4) samt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46/EF af 10. juni 2002 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om kosttilskud (5), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/39/EF af 6. maj 2009 om fødevarer bestemt til særlig ernæring (6) og Kommissionens forordning (EF) nr. 953/2009 af 13. oktober 2009 om stoffer, der i specielt ernæringsmæssigt øjemed kan anvendes i fødevarer til særlig ernæring (7), og deres anvendelsesbetingelser bør inkluderes i del 5, afsnit A, i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008. Også andre fødevaretilsætningsstoffer, der har en anden funktion end som bærestof, bør opføres på denne liste på grundlag af et teknologisk behov, som ikke var forudset på tidspunktet for vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1333/2008.
(8)
Fødevaretilsætningsstoffer, der er opført i direktiv 95/2/EF som fødevaretilsætningsstoffer, som det er tilladt at anvende i fødevarer til spædbørn og småbørn, og som har en funktion som fødevaretilsætningsstof i næringsstoffer, bør opføres på listen i del 5, afsnit B, i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008 med de samme anvendelsesbetingelser. Denne liste bør færdiggøres under hensyntagen til udtalelsen fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler af 13. juni 1997 om tilsætningsstoffer i næringsstofpræparater til anvendelse i modermælkserstatninger, tilskudsblandinger og overgangskost til spædbørn og småbørn (8).
(9)
For at sikre åbenhed og overensstemmelse bør der fastsættes særlige bestemmelser vedrørende betingelserne for anvendelse af fødevaretilsætningsstoffer i præparater af fødevaretilsætningsstoffer/enzymer/næringsstoffer.
(10)
Stoffer som sulfitter, benzoater, polysorbater, sorbitanestere og saccharoseestere bør opføres i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008; disse stoffer er underkastet tier 3-screening i henhold til Kommissionens beretning fra 2001 om indtagelse af tilsætningsstoffer i levnedsmidler i Den Europæiske Union (9) og giver sikkerhedsmæssige betænkeligheder med hensyn til ADI-værdien. Betingelserne for anvendelse af de pågældende stoffer vil muligvis blive revideret som opfølgning på den forventede udtalelse fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet inden for rammerne af det genevalueringsprogram, der er indført ved Kommissionens forordning (EU) nr. 257/2010 (10) om iværksættelse af et program for genevaluering af godkendte fødevaretilsætningsstoffer, og som blandt andet omfatter en vurdering af indtaget.
(11)
Specifikationerne for fødevaretilsætningsstoffer opført i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008 vedrørende oprindelse, renhedskriterier og andre nødvendige oplysninger er fastlagt i Kommissionens direktiv 2008/128/EF af 22. december 2008 om specifikke renhedskriterier for farvestoffer til brug i levnedsmidler (11), 2008/60/EF af 17. juni 2008 om specifikke renhedskriterier for sødestoffer til brug i levnedsmidler (12) og 2008/84/EF af 27. august 2008 om specifikke renhedskriterier for andre tilsætningsstoffer til levnedsmidler end farvestoffer og sødestoffer (13).
(12)
Eftersom nogle af de pågældende præparater er blevet anvendt i årtier, bør der fastsættes en overgangsperiode på 24 måneder fra nærværende forordnings ikrafttræden, så lederne af fødevarevirksomheder har tid til at tilpasse sig kravene i del 2, del 3 og del 5, afsnit A, i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008 som ændret ved nærværende forordning. Der bør fastsættes en overgangsperiode på 18 måneder efter nærværende forordnings ikrafttræden for at gøre det muligt for fødevarevirksomhedslederne at tilpasse sig kravene i bilag III, del 1 og 4, som ændret ved nærværende forordning.
(13)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har modsat sig foranstaltningerne -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændring af forordning (EF) nr. 1333/2008
Bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008 erstattes af teksten i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Overgangsforanstaltninger
Præparater, der ikke opfylder kravene i del 2, del 3 og/eller del 5, afsnit A, i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008, som ændret ved nærværende forordning, kan fortsat markedsføres i overensstemmelse med national lovgivning i en periode på 24 måneder regnet fra nærværende forordnings ikrafttræden. Fødevarer indeholdende sådanne præparater, som er blevet markedsført lovligt i denne periode, kan fortsat markedsføres, indtil lagrene er opbrugt.
Præparater, der ikke opfylder kravene i del 1 og 4 i bilag III til forordning (EF) nr. 1333/2008, som ændret ved nærværende forordning, kan fortsat markedsføres i overensstemmelse med bilag I-VI til direktiv 95/2/EF indtil den 31. maj 2013. Fødevarer indeholdende sådanne præparater, som er blevet markedsført lovligt i denne periode, kan fortsat markedsføres, indtil lagrene er opbrugt.
Artikel 3
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse fra den 2. december 2011.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. november 2011.


Input:
РЕШЕНИЕ 2010/330/ОВППС НА СЪВЕТА
от 14 юни 2010 година
относно интегрираната мисия на Европейския съюз за спазване на правовия ред в Ирак EUJUST LEX-IRAQ
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 28 и член 43, параграф 2 него,
като има предвид, че:
(1)
На 7 март 2005 г. Съветът прие Съвместно действие 2005/190/ОВППС относно интегрираната мисия на Европейския съюз за спазване на правовия ред в Ирак EUJUST LEX (1). Срокът на действие на това съвместно действие, с последващото изменение и удължаване, изтече на 30 юни 2009 г.
(2)
На 24 март 2009 г. Комитетът по политика и сигурност (КПС) постигна съгласие по удължаването на мандата на EUJUST LEX за допълнителен период от 12 месеца, а именно до 30 юни 2010 г. Освен основната си дейност, през този период EUJUST LEX трябваше да проведе пилотна фаза, включваща дейности в Ирак.
(3)
На 21 май 2010 г. КПС постигна съгласие по удължаването на мандата на EUJUST LEX-IRAQ за допълнителен период от 24 месеца, а именно до 30 юни 2012 г. През този период EUJUST LEX-IRAQ следва постепенно да промени дейностите си и съответните структури в Ирак, като се съсредоточи главно върху специализираното обучение и същевременно продължи да извършва дейности извън страната.
(4)
Мандатът на мисията се осъществява при условия на сигурност, които могат да се влошат, като това би могло да навреди на целите на Общата външна политика и политиката за сигурност, определени в член 21 от Договора за Европейския съюз.
(5)
Структурата на командване и контрол на мисията не следва да засяга договорната отговорност на ръководителя на мисията към Комисията за изпълнение на бюджета на мисията,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мисия
1. Интегрираната мисия на Европейския съюз за спазване на правовия ред в Ирак, създадена със Съвместно действие 2005/190/ОВППС („EUJUST LEX-IRAQ“ или „мисията“), се продължава от 1 юли 2010 г.
2. EUJUST LEX-IRAQ функционира в съответствие с целите и останалите разпоредби, които се съдържат в определението на мисията в член 2.
Член 2
Определение на мисията
1. EUJUST LEX-IRAQ продължава да съдейства за удовлетворяването на нуждите на иракската наказателноправна система чрез предоставяне на обучение за служителите от висшите и средни нива на управлението и наказателното разследване. Това обучение цели подобряването на капацитета, координацията и съвместната работа на отделните елементи на иракската наказателноправна система.
2. EUJUST LEX-IRAQ съдейства за по-тясното сътрудничество между отделните участници в иракската наказателноправна система и укрепва управленския капацитет на старшите служители и на тези с висок потенциал най-вече в полицията, съдебната система и местата за изпълнение на наказанията, за усъвършенстване уменията и процедурите в наказателното разследване при пълно спазване на правовия ред и правата на човека.
3. EUJUST LEX-IRAQ продължава да предоставя, когато условията на сигурност и ресурсите позволяват това, стратегически насоки и консултиране на основата на проверена необходимост от страна на Ирак, като отчита останалото международно присъствие и добавената стойност на ЕС в тази област.
4. Дейностите по обучение се осъществяват в Ирак и в региона, както и в Съюза. EUJUST LEX-IRAQ поддържа бюра в Брюксел и Багдад, включително едно локално звено в Басра в подготовка за евентуално откриване на бюро там при подходящо решение за това. EUJUST LEX поддържа бюро също в Ербил (региона на Кюрдистан). Като се има предвид развитието на обстановката в Ирак по време на изпълнението на този нов мандат, ръководителят на мисията и по-голямата част от персонала ще се преместят от Брюксел в Ирак и ще бъдат разположени в Багдад веднага след като ситуацията позволява това.
5. Като отчита развитието на условията на сигурност в Ирак и резултатите от дейността на мисията в Ирак, Съветът разглежда резултатите от този нов мандат и взема решение относно бъдещето на мисията след 30 юни 2012 г.
6. По време на мисията се изгражда ефективно стратегическо и техническо сътрудничество с иракските партньори, особено по отношение на разработването на учебните програми във фазата на планиране. В дейностите на EUJUST LEX-IRAQ иракското население следва да е балансирано представено на основата на правата на човека и равенството между мъжете и жените. Участниците продължават да разполагат с възможност за участие в съответните дейности вътре в страната, независимо къде се провеждат. Необходима е координация за подбора, проучването, оценката, последващото развитие и координацията на персонала, участващ в обучението, с цел да се продължи поемането на дейността от иракската страна. Необходима е също тясна координация между EUJUST LEX-IRAQ и държавите-членки, предоставящи обучението, по време на фазата на планиране и фазата на изпълнение. Това включва участието на дипломатическите мисии на съответните държави-членки в Ирак, както и поддържане на връзки с онези държави-членки, които разполагат с опит в предоставяне на обучение от значение за мисията.
7. EUJUST LEX-IRAQ е независима и обособена мисия, но допълва и придава добавена стойност към усилията на иракското правителство и международната общност, по-специално тези на Организацията на обединените нации (ООН) и Съединените американски щати. Тя постига полезно единодействие със съответните дейности на Съюза и държавите-членки. Във връзка с това EUJUST LEX-IRAQ поддържа връзки със съответните иракски органи, задълбочава сътрудничеството и избягва дублирането с международните участници, които вече действат в страната, както и с държавите-членки, които в момента провеждат проекти за обучение в Ирак.
Член 3
Структура
EUJUST LEX-IRAQ разполага с бюра в Брюксел и в Ирак и по принцип е структурирана, както следва:
а)
ръководител на мисията;
б)
бюро за координация в Брюксел;
в)
бюро в Багдад с локално звено в Басра;
г)
бюро в Ербил (региона на Кюрдистан);
д)
центрове за обучение, инструктори и експерти, осигурени от държавите-членки, които се координират от EUJUST LEX-IRAQ.
Тези елементи се разработват в оперативната концепция (CONOPS) и оперативния план (OPLAN).
Член 4
Командващ гражданските операции
1. Директорът на способностите за планиране и провеждане на граждански операции е командващ гражданските операции за EUJUST LEX-IRAQ.
2. Командващият гражданските операции осъществява командването и контрола на EUJUST LEX-IRAQ на стратегическо равнище под политическия контрол и стратегическото ръководство на Комитета по политика и сигурност (КПС) и под общото ръководство на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност.
3. Командващият гражданските операции осигурява правилно и ефективно изпълнение на решенията на Съвета и на КПС, включително даване на инструкции на стратегическо равнище, според необходимостта, на ръководителя на мисията.
4. Целият командирован персонал остава под пълното командване на националните органи на изпращащата държава или институция на Съюза. Националните органи прехвърлят оперативния контрол на своя персонал, екипи и звена на командващия гражданските операции.
5. Командващият гражданските операции носи обща отговорност за обезпечаване на правилното изпълнение на задълженията на Съюза.
Член 5
Ръководител на мисията
1. Ръководителят на мисията носи отговорност и осъществява командването и контрола на мисията на мястото на операциите.
2. Ръководителят на мисията осъществява възложените му от командващия гражданските операции командване и контрол на персонала, екипите и звената от изпращащите държави и носи отговорност по административни и логистични въпроси, включително по отношение на предоставените на разположение на мисията активи, ресурси и информация.
3. Ръководителят на мисията дава инструкции на целия персонал на мисията, включително на бюрото за координация в Брюксел и бюрата в Ербил и Багдад и локалното звено в Басра, с цел ефективното провеждане на EUJUST LEX-IRAQ, като осигурява координацията и ежедневното управление на мисията и следва инструкциите на стратегическо равнище на командващия гражданските операции.
4. Ръководителят на мисията отговаря за изпълнението на бюджета на мисията. За тази цел ръководителят на мисията подписва договор с Комисията.
5. Ръководителят на мисията отговоря за дисциплинарния контрол на персонала. Налагането на дисциплинарни наказания по отношение на командирования персонал е от компетентността на съответния национален орган или на съответната институция на Съюза.
6. Ръководителят на мисията представлява EUJUST LEX-IRAQ и осигурява подходящо обществено представяне на мисията.
Член 6
Персонал
1. Числеността и компетентността на персонала на EUJUST LEX-IRAQ съответстват на определението на мисията, посочено в член 2, и на структурата, посочена в член 3.
2. EUJUST LEX-IRAQ се състои основно от персонал, командирован от държавите-членки или от институциите на Съюза.
3. Всяка държава-членка или институция на Съюза поема разходите, свързани с командирования от нея персонал, включително пътни разходи до и от мястото на разполагане, заплати, медицински осигуровки и надбавки, различни от дневните, както и от надбавките за работа при трудни условия и риск.
4. EUJUST LEX IRAQ може също да назначава, според необходимостта, международен и местен персонал на договорна основа, ако необходимите функции не са осигурени от персонала, командирован от държавите-членки.
5. Целият персонал изпълнява задълженията си и действа в интерес на мисията. Целият персонал спазва принципите и минималните изисквания за сигурност, установени с Решение 2001/264/ЕО на Съвета от 19 март 2001 г. за приемане на разпоредбите относно сигурността на Съвета (2).
Член 7
Статус на персонала
1. Статусът на персонала на EUJUST LEX-IRAQ, в който се включват, където е необходимо, привилегиите, имунитетите и по-нататъшните гаранции, необходими за изпълнението и гладкото функциониране на EUJUST LEX-IRAQ, се договаря в съответствие с процедурата, установена в член 37 от Договора за Европейския съюз.
2. Държавата-членка или институцията на Съюза, която командирова даден член на персонала, носи отговорност за удовлетворяване на всички искове, свързани с командироването, предявени от члена на персонала или отнасящи се до него. Съответната държава или институция на Съюза отговаря за предприемането на действия срещу командированото лице.
Член 8
Командна верига
1. EUJUST LEX-IRAQ притежава единна командна верига като операция за управление на кризи.
2. Под отговорността на Съвета и на ВП, КПС упражнява политическия контрол и стратегическото ръководство на EUJUST LEX-IRAQ.
3. Командващият гражданските операции, който действа под политическия контрол и стратегическото ръководство на КПС и общото ръководство на ВП, е командващ EUJUST LEX-IRAQ на стратегическо равнище и в това си качество дава инструкции и съвети на ръководителя на мисията и му оказва техническа подкрепа.
4. Командващият гражданските операции докладва на Съвета чрез ВП.
5. Ръководителят на мисията осъществява командването и контрола на EUJUST LEX-IRAQ на мястото на операциите и носи пряка отговорност пред командващия гражданските операции.
Член 9
Политически контрол и стратегическо ръководство
1. КПС осъществява, под отговорността на Съвета и на ВП, политическия контрол и стратегическото ръководство на мисията. Съветът оправомощава КПС да взема необходимите решения за тази цел в съответствие с член 38, трета алинея от Договора за Европейския съюз.
2. Това включва правомощия да изменя CONOPS и OPLAN. Включват се и правомощия за вземане на решения относно назначаването на ръководител на мисията. Съветът запазва правомощията си по отношение на вземане на решения относно целите на мисията и приключването ѝ.
3. КПС докладва редовно пред Съвета.
4. КПС получава редовно, според необходимостта, отчети от командващия гражданските операции и от ръководителя на мисията по въпроси, които попадат в техните области на отговорност.
Член 10
Сигурност
1. Командващият гражданските операции дава насоки на ръководителя на мисията по отношение на планирането на мерките за сигурност и осигурява тяхното правилно и ефективно изпълнение в контекста на EUJUST LEX-IRAQ, в съответствие с членове 4 и 8 и в координация със службата за сигурност на Съвета.
2. Ръководителят на мисията носи отговорност за сигурността на мисията и осигурява спазването на минималните изисквания за сигурност, приложими към мисията, в съответствие с политиката на Европейския съюз относно сигурността на персонала, участващ в мисии извън Съюза с възложени оперативни функции съгласно дял V от Договора за Европейския съюз и свързаните с това документи.
3. Приемащата държава-членка предприема всички необходими и подходящи мерки за сигурността на участниците и инструкторите на нейна територия, когато елементи от мисията се осъществяват извън държавите-членки.
4. Необходимите и подходящи мерки по отношение на бюрото за координация в Брюксел се организират от службата за сигурност на генералния секретариат на Съвета в сътрудничество с властите на приемащата държава-членка.
5. Ако обучението се извършва на територията на трета държава, Съюзът с участието на съответните държави-членки изисква от властите на третата държава да вземат необходимите мерки по отношение на сигурността на участниците и инструкторите или експертите на тяхна територия.
6. EUJUST LEX-IRAQ има служител по въпросите на сигурността за мисията, който докладва на ръководителя на мисията.
7. Ръководителят на мисията се консултира с КПС по въпросите на сигурността, засягащи разполагането на мисията, в съответствие с указанията на ВП.
8. Членовете на персонала, инструкторите и експертите на EUJUST LEX-IRAQ преминават през задължително обучение по въпросите на сигурността, организирано от Службата за сигурност на генералния секретариат на Съвета, както и, когато е целесъобразно, през медицински прегледи, преди да бъдат разположени в Ирак или да пътуват до там.
9. Държавите-членки полагат всички усилия да предоставят на EUJUST LEX-IRAQ, по-специално на бюрата в Ирак, на персонала, на инструкторите и на експертите, които пътуват до Ирак, защитени помещения за настаняване, бронирано облекло и лична защита, както и други мерки за сигурност в Ирак, когато е целесъобразно. За тази цел ръководителят на мисията може при необходимост да сключва подходящи договорености с държавите-членки или местните власти.
Член 11
Финансови правила
1. Референтната финансова сума, предвидена за покриване на свързаните с мисията разходи за периода от 1 юли 2010 г. до 30 юни 2011 г., е 17 500 000 EUR.
2. Съветът взема решение за референтната финансова сума за следващите периоди.
3. Всички разходи се управляват в съответствие с правилата и процедурите, приложими за общия бюджет на Европейския съюз.
4. Предвид особеното положение във връзка със сигурността в Ирак, услугите в Багдад и Басра се предоставят в рамките на договорите, сключени от Обединеното кралство, други държави-членки, когато е целесъобразно, или чрез договорености, сключени между иракските власти и дружествата, които извършват и фактурират тези услуги. Бюджетът на EUJUST LEX-IRAQ покрива тези разходи. Обединеното кралство или другите заинтересовани държави-членки, след консултация с ръководителя на мисията, се отчитат пред Съвета с надлежната информация относно тези разходи.
5. Ръководителят на мисията докладва изцяло пред Комисията, която осъществява надзор над дейностите, предприети в рамките на договора му.
6. Финансовите правила отчитат оперативните изисквания на EUJUST LEX-IRAQ, в това число оперативната съвместимост на оборудването.
7. Разходите са допустими от датата на влизането в сила на настоящото решение.
8. Оборудването и доставките за бюрото за координация в Брюксел се закупуват или наемат от името на Съюза.
Член 12
Участие на трети държави
1. Без да се засяга независимостта на Съюза при вземане на решения и неговата единна институционална рамка, държавите кандидати и други трети държави могат да бъдат поканени да участват в EUJUST LEX-IRAQ, при условие че поемат разходите по изпращането на командированите от тях полицейски експерти и/или цивилни служители, включително заплати, надбавки, медицински осигуровки, застраховка за повишен риск и пътни разходи до и от Ирак, и че участват в покриването на текущите разходи на EUJUST LEX-IRAQ според необходимостта.
2. Съветът упълномощава КПС да взема необходимите решения относно приемането на предложения принос.
3. Трети държави, участващи в EUJUST LEX-IRAQ, имат същите права и задължения по отношение на текущото управление на мисията, както и участващите в мисията държави-членки.
4. КПС предприема съответни действия по отношение на договореностите за участие и при необходимост представя предложение на Съвета, включително относно евентуалното финансово участие или участие в натура на трети държави.
5. Подробните условия относно участието на трети държави са предмет на договорености съгласно член 37 от Договора за Европейския съюз и, ако е необходимо, на допълнителни споразумения по технически въпроси. Когато Съюзът и дадена трета държава са сключили споразумение, установяващо рамките на участието на тази трета държава в операции на ЕС по управление на кризи, разпоредбите на такова споразумение се прилагат в контекста на съответната мисия.
Член 13
Координация
1. Без да се нарушава командната верига, ръководителят на мисията действа в тясна координация с делегацията на ЕС в Ирак, за да се гарантира съгласуваност в действията на Съюза в подкрепа на Ирак.
2. Ръководителят на мисията координира действията си ръководителите на дипломатическите мисии на съответните държави-членки.
3. Ръководителят на мисията си сътрудничи с други международни участници в страната, по-специално с ООН.
Член 14
Предоставяне на класифицирана информация
ВП е упълномощен да предоставя на приемащата държава и на ООН, при необходимост и в съответствие с оперативните нужди на мисията, на класифицирана информация и документи на ЕС до ниво „RESTREINT UE“, изготвени за целите на мисията в съответствие с разпоредбите за сигурност на Съвета. За целта се установяват договорености на местно равнище.
ВП се упълномощава да предоставя на трети държави, свързани с настоящото решение, некласифицирани документи на Съюза във връзка с обсъжданията в Съвета по повод на мисията, при спазване на задължението за служебна тайна съгласно член 6, параграф 1 от Процедурния правилник на Съвета (3).
Член 15
Оперативно дежурство
За целите на EUJUST LEX-IRAQ се активира капацитетът за оперативно дежурство.
Член 16
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Прилага се от 1 юли 2010 г. до 30 юни 2012 г.
Съставено в Люксембург на 14 юни 2010 година.


Input:
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 982/2011
z 30. septembra 2011,
ktorým sa do Registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení zapisuje názov [Κατσικάκι Ελασσόνας (Katsikaki Elassonas) (CHOP)]
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 510/2006 z 20. marca 2006 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (1), a najmä na jeho článok 7 ods. 4 prvý pododsek,
keďže:
(1)
Žiadosť Grécka o zápis názvu „Κατσικάκι Ελασσόνας (Katsikaki Elassonas)“ do registra bola v súlade s článkom 6 ods. 2 prvým pododsekom nariadenia (ES) č. 510/2006 uverejnená v Úradnom vestníku Európskej únie (2).
(2)
Komisii nebola v súlade s článkom 7 nariadenia (ES) č. 510/2006 oznámená žiadna námietka, tento názov sa preto musí zapísať do registra,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Názov uvedený v prílohe k tomuto nariadeniu sa zapisuje do registra.
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 30. septembra 2011


Input:
ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΣ (ΕΕ) αριθ. 1332/2011 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 16ης Δεκεμβρίου 2011
σχετικά με τη θέσπιση κοινών απαιτήσεων για τη χρήση του εναέριου χώρου και για τις επιχειρησιακές διαδικασίες αποφυγής εναέριας σύγκρουσης
(Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 216/2008 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 20ής Φεβρουαρίου 2008, για τη θέσπιση κοινών κανόνων στον τομέα της πολιτικής αεροπορίας και για την ίδρυση Ευρωπαϊκού Οργανισμού Ασφάλειας της Αεροπορίας (EASA), καθώς και για την κατάργηση της οδηγίας 91/670/ΕΟΚ του Συμβουλίου, του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1592/2002 και της οδηγίας 2004/36/ΕΚ (1), και ιδίως το άρθρο 8 παράγραφοι 1 και 5 και το άρθρο 9 παράγραφος 4,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Πρέπει να επιβληθούν απαιτήσεις ασφαλείας στους φορείς εκμετάλλευσης αεροσκαφών νηολογημένων σε κράτος μέλος ή νηολογημένων σε τρίτη χώρα υπό την εκμετάλλευση φορέα της Ένωσης, και στους φορείς εκμετάλλευσης αεροσκαφών χρησιμοποιούμενων εντός της Ένωσης από φορέα εκμετάλλευσης τρίτης χώρας.
(2)
Μετά από μια σειρά εναέριων διασταυρώσεων στις οποίες δεν υπήρχαν περιθώρια ασφαλείας, καθώς και τα ατυχήματα στο Γιαζού (Ιαπωνία) το 2001 και στο Überlingen (Γερμανία) το 2002, πρέπει να αναβαθμισθεί το εφαρμοζόμενο λογισμικό του συστήματος αποφυγής εναέριας σύγκρουσης. Οι μελέτες καταλήγουν στο συμπέρασμα ότι με το υπάρχον λογισμικό του συστήματος αποφυγής εναέριας σύγκρουσης η πιθανότητα εναέριας σύγκρουσης είναι 2,7 × 10-8 ανά ώρα πτήσης. Συνεπώς, το εφαρμοζόμενο σύστημα αποφυγής εναέριας σύγκρουσης (ACAS) II έκδοση 7.0 θεωρείται ως απαράδεκτα επικίνδυνο για την ασφάλεια.
(3)
Είναι αναγκαίο να καθιερωθεί νέα έκδοση του λογισμικού του συστήματος αποφυγής εναέριας σύγκρουσης (ACAS II), ώστε να αποφεύγεται η εναέρια σύγκρουση αεροσκαφών τα οποία ίπτανται στον εναέριο χώρο που καλύπτεται από τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 216/2008.
(4)
Για να εξασφαλισθούν τα υψηλότερα δυνατά πρότυπα ασφάλειας πτήσεων, τα αεροσκάφη τα οποία δεν εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής της απαίτησης υποχρεωτικού εξοπλισμού αλλά ήταν εξοπλισμένα με το ACAS II πριν από την έναρξη ισχύος του παρόντος κανονισμού, πρέπει να εξοπλισθούν με το ACAS II το οποίο περιλαμβάνει την τελευταία έκδοση του λογισμικού αποφυγής εναέριας σύγκρουσης.
(5)
Για να εξασφαλισθεί η επίτευξη των οφελών ασφαλείας που θα αποφέρει η νέα έκδοση του λογισμικού, πρέπει να εξοπλισθούν όσο το δυνατόν συντομότερα όλα τα αεροσκάφη. Ωστόσο, χρειάζεται να προβλεφθεί ρεαλιστικός χρόνος προσαρμογής της αεροναυπηγικής βιομηχανίας στον παρόντα νέο κανονισμό, λαμβανομένης υπόψη της δυνατότητας διάθεσης του νέου εξοπλισμού.
(6)
Ο Οργανισμός κατάρτισε σχέδιο εκτελεστικών κανόνων και τους υπέβαλε ως γνωμοδότηση στην Επιτροπή σύμφωνα με το άρθρο 19 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 216/2008.
(7)
Τα μέτρα που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό είναι σύμφωνα με τη γνώμη της επιτροπής του Ευρωπαϊκού Οργανισμού Ασφάλειας της Αεροπορίας που έχει συσταθεί βάσει του άρθρου 65 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 216/2008,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
Άρθρο 1
Αντικείμενο και πεδίο εφαρμογής
Ο παρών κανονισμός θεσπίζει κοινές απαιτήσεις για τη χρήση του εναέριου χώρου και για τις επιχειρησιακές διαδικασίες αποφυγής εναέριας σύγκρουσης, τις οποίες πρέπει να τηρούν:
α)
οι φορείς εκμετάλλευσης αεροσκαφών αναφερόμενων στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχεία β) και γ) του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 216/2008 οι οποίοι εκτελούν πτήσεις από και προς την Ένωση και εντός αυτής και
β)
οι φορείς εκμετάλλευσης αεροσκαφών αναφερόμενων στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο δ) του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 216/2008 οι οποίοι εκτελούν πτήσεις εντός του εναέριου χώρου υπεράνω του εδάφους όπου εφαρμόζεται η Συνθήκη, καθώς και εντός οποιουδήποτε άλλου εναέριου χώρου στον οποίο κράτη μέλη εφαρμόζουν τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 551/2004 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου (2).
Άρθρο 2
Ορισμοί
Για τους σκοπούς του παρόντος κανονισμού νοείται ως:
1) «σύστημα αποφυγής εναέριας σύγκρουσης (ACAS)»: σύστημα αεροσκάφους βασιζόμενο σε σήματα αναμεταδότη δευτερεύοντος ραντάρ επιτήρησης (SSR) που λειτουργεί ανεξάρτητα από σύστημα εδάφους για να παρέχει συμβουλές στον χειριστή του αεροσκάφους σχετικά με άλλα αεροσκάφη σε απόσταση δυνητικής σύγκρουσης, τα οποία είναι εφοδιασμένα με πομπό SSR·
2) «σύστημα αποφυγής εναέριας σύγκρουσης II (ACAS II)»: σύστημα αποφυγής εναέριας σύγκρουσης το οποίο παρέχει συμβουλές κατακόρυφης επίλυσης επιπροσθέτως των συμβουλών κυκλοφορίας·
3) «ένδειξη συμβουλής επίλυσης (RA)»: ένδειξη προς το πλήρωμα πτήσης με την οποία συνιστάται ελιγμός για τον διαχωρισμό από όλες τις απειλές ή περιορισμός ελιγμού με σκοπό να διατηρηθεί ο υφιστάμενος διαχωρισμός·
4) «ένδειξη συμβουλής κυκλοφορίας (TA)»: ένδειξη προς το πλήρωμα πτήσης για τον δυνητικό κίνδυνο εξαιτίας εγγύτητας με άλλο αεροσκάφος.
Άρθρο 3
Σύστημα αποφυγής εναέριας σύγκρουσης (ACAS)
1. Τα αεροπλάνα που αναφέρονται στο τμήμα I του παραρτήματος του παρόντος κανονισμού εξοπλίζονται και επιχειρούν σύμφωνα με τους κανόνες και τις διαδικασίες που προδιαγράφονται στο παράρτημα.
2. Τα κράτη μέλη εξασφαλίζουν ότι η εκμετάλλευση των αεροπλάνων που αναφέρονται στο άρθρο 1 παράγραφος 2 στοιχείο α) του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 216/2008 είναι σύμφωνη με τους όρους που καθορίζονται στο εν λόγω άρθρο.
Άρθρο 4
Ειδικές διατάξεις για φορείς εκμετάλλευσης υποκείμενους στον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 3922/91 του Συμβουλίου (3)
1. Κατά παρέκκλιση των OPS 1.668 και OPS 1.398 του παραρτήματος III στον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 3922/91 του Συμβουλίου, το άρθρο 3 και το παράρτημα του παρόντος κανονισμού εφαρμόζονται για φορείς εκμετάλλευσης αεροπλάνων που αναφέρονται στο άρθρο 1 στοιχείο α).
2. Εξακολουθεί να ισχύει για το ACAS II κάθε άλλη υποχρέωση την οποία υπέχουν οι αερομεταφορείς με βάση τον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 3922/91 σε ό,τι αφορά την έγκριση, την εγκατάσταση ή τη λειτουργία εξοπλισμού.
Άρθρο 5
Έναρξη ισχύος και εφαρμογή
1. Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την εικοστή ημέρα από τη δημοσίευσή του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
2. Τα άρθρα 3 και 4 εφαρμόζονται από την 1η Μαρτίου 2012.
3. Κατά παρέκκλιση της παραγράφου 2, για τα αεροσκάφη με ατομικό πιστοποιητικό πτητικής ικανότητας που έχει εκδοθεί πριν από την 1η Μαρτίου 2012, οι διατάξεις των άρθρων 3 και 4 εφαρμόζονται από την 1η Δεκεμβρίου 2015.
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Βρυξέλλες, 16 Δεκεμβρίου 2011.


Input:
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DE LA COMISIÓN
de 19 de diciembre de 2011
por la que se establecen valores de referencia de la eficiencia armonizados para la producción por separado de calor y electricidad, de conformidad con lo dispuesto en la Directiva 2004/8/CE del Parlamento Europeo y el Consejo, y por la que se deroga la Decisión 2007/74/CE de la Comisión
[notificada con el número C(2011) 9523]
(2011/877/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 2004/8/CE del Parlamento Europeo y el Consejo, de 11 de febrero de 2004, relativa al fomento de la cogeneración sobre la base de la demanda de calor útil en el mercado interior de la energía y por la que se modifica la Directiva 92/42/CEE (1), y, en particular, su artículo 4, apartado 2,
Considerando lo siguiente:
(1)
Con arreglo a la Directiva 2004/8/CE, la Comisión estableció en la Decisión 2007/74/CE (2) valores de referencia de la eficiencia armonizados para la producción por separado de calor y electricidad, consistentes en una matriz de valores diferenciados por los factores correspondientes, incluidos el año de construcción y los tipos de combustible.
(2)
La Comisión tiene que revisar, por primera vez el 21 de febrero de 2011 y posteriormente cada cuatro años, los valores de referencia de la eficiencia armonizados para la producción por separado de calor y electricidad, de manera que se tengan en cuenta los cambios en la distribución de las fuentes de energía y en la evolución tecnológica.
(3)
La Comisión ha revisado los valores de referencia de la eficiencia armonizados para la producción por separado de calor y electricidad, teniendo en cuenta los datos del uso operacional en condiciones realistas, aportados por los Estados miembros. La evolución de las mejores tecnologías disponibles y económicamente justificables que ha tenido lugar durante el período 2006-2011, cubierto por la revisión, indica que, en cuanto a los valores de referencia de la eficiencia armonizados para la producción por separado de calor y electricidad, no debe mantenerse para las instalaciones construidas a partir del 1 de enero de 2006 la distinción establecida en la Decisión 2007/74/CE relativa al año de construcción de la unidad de cogeneración. Sin embargo, para las unidades de cogeneración construidas en 2005 o antes, deben continuar aplicándose los valores de referencia correspondientes al año de construcción, de manera que se tenga en cuenta la evolución observada en las mejores tecnologías disponibles y económicamente justificables. Además, basándose en los análisis y experiencias recientes, la revisión confirmó que deben seguir aplicándose los factores de corrección referentes a la situación climática. Asimismo, deben continuar aplicándose los factores de corrección para las pérdidas en la red evitadas ya que estas no han cambiado en los últimos años. Por otro lado, los factores de corrección por pérdidas en la red evitadas deben continuar aplicándose también a las instalaciones que utilicen combustibles de madera y biogás.
(4)
La revisión no ha encontrado datos empíricos que indiquen que la eficiencia energética de las calderas haya cambiado en el período considerado y, por tanto, los valores de referencia de la eficiencia armonizados para la producción por separado de calor y electricidad no deben estar relacionados con el año de construcción. Por otra parte, no era necesario aplicar unos factores de corrección según la situación climática, porque la termodinámica de la generación de calor a partir de un combustible no depende significativamente de la temperatura ambiente. Tampoco son necesarios unos factores de corrección respecto a las pérdidas de calor en la red, dado que el calor siempre se utiliza cerca del lugar de producción.
(5)
Se necesitan unas condiciones estables para la inversión en cogeneración y para mantener la confianza de los inversores. Desde esta perspectiva, también es conveniente prorrogar la aplicación de los valores de referencia de la eficiencia armonizados para el calor y la electricidad al período 2012-2015.
(6)
Los datos del uso operacional en condiciones realistas no muestran una mejora estadísticamente significativa del funcionamiento real de las instalaciones construidas según las técnicas más modernas en el período objeto de revisión. Por consiguiente, deben mantenerse para el período 2012-2015 los valores de referencia establecidos en la Decisión 2007/74/CE para el período 2006-2011.
(7)
La revisión confirmó la validez de los actuales factores de corrección relativos a la situación climática y a las pérdidas en la red evitadas.
(8)
El uso de un único conjunto de valores de referencia para todo el período y la no aplicación de factores de corrección para las diferencias climáticas y las pérdidas en la red se confirmaron también para la generación de calor.
(9)
Teniendo en cuenta que el objetivo fundamental de la Directiva 2004/8/CE es fomentar la cogeneración a fin de ahorrar energía, debe darse un incentivo a la renovación de las unidades de cogeneración más antiguas, de manera que se mejore su eficiencia energética. Por todo ello, los valores de referencia de la eficiencia en el caso de la electricidad aplicables a una unidad de cogeneración han de ser más elevados a partir del undécimo año siguiente a su construcción.
(10)
Este enfoque se ajusta al requisito de que los valores de referencia de la eficiencia armonizados se basen en los principios mencionados en el anexo III, letra f), de la Directiva 2004/8/CE.
(11)
Deben revisarse los valores de referencia de la eficiencia armonizados para la producción por separado de calor y electricidad. Por consiguiente, procede derogar la Decisión 2007/74/CE.
(12)
Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité de la cogeneración.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
Establecimiento de los valores de referencia de la eficiencia armonizados
Los valores de referencia de la eficiencia armonizados para la producción por separado de calor y electricidad son los que figuran en el anexo I y el anexo II, respectivamente.
Artículo 2
Aplicación de los valores de referencia de la eficiencia armonizados
1. Los Estados miembros aplicarán los valores de referencia de la eficiencia armonizados que figuran en el anexo I referentes al año de construcción de la unidad de cogeneración. Estos valores de referencia de la eficiencia armonizados se aplicarán durante diez años a partir del año de construcción de la unidad de cogeneración.
2. A partir del undécimo año siguiente al de construcción de la unidad de cogeneración, los Estados miembros aplicarán los valores de referencia de la eficiencia armonizados que, en virtud del apartado 1, se apliquen a una unidad de cogeneración de diez años de antigüedad. Estos valores de referencia de la eficiencia armonizados se aplicarán durante un año.
3. A los efectos del presente artículo, se entiende por año de construcción de una unidad de cogeneración el año natural en que se produjo electricidad por primera vez.
Artículo 3
Factores de corrección relativos a los valores de referencia de la eficiencia armonizados para la producción por separado de electricidad
1. Los Estados miembros aplicarán los factores de corrección establecidos en el anexo III, letra a), a fin de adaptar los valores de referencia de la eficiencia armonizados que figuran en el anexo I a la situación climática media en cada Estado miembro.
Si, en el territorio de un Estado miembro, los datos meteorológicos oficiales muestran diferencias en la temperatura ambiente anual de 5 °C o más, dicho Estado, previa notificación a la Comisión, podrá utilizar varias zonas climáticas a los fines del párrafo primero, aplicando el método establecido en el anexo III, letra b).
2. Los Estados miembros aplicarán los factores de corrección del anexo IV a fin de ajustar los valores de referencia de la eficiencia armonizados indicados en el anexo I a las pérdidas en la red evitadas.
3. Si los Estados miembros aplican tanto los factores de corrección establecidos en el anexo III, letra a), como los fijados en el anexo IV, deberán aplicar el anexo III, letra a), antes de aplicar el anexo IV.
Artículo 4
Renovación de una unidad de cogeneración
Cuando se renueve una unidad de cogeneración y el coste de la inversión en la renovación supere el 50 % del coste de la inversión en una unidad de generación nueva comparable, el año natural en que por primera vez se haya producido electricidad en la unidad de cogeneración renovada se considerará su año de construcción a efectos de lo dispuesto en el artículo 2.
Artículo 5
Combinaciones de combustibles
Si la unidad de cogeneración funciona con más de un combustible, los valores de referencia de la eficiencia armonizados para la producción por separado se aplicarán proporcionalmente a la media ponderada de la aportación de energía de los diferentes combustibles.
Artículo 6
Derogación
Queda derogada la Decisión 2007/74/CE.
Artículo 7
Los destinatarios de la presente Decisión serán los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 19 de diciembre de 2011.


Input:
BESLUIT VAN DE RAAD
van 23 mei 2011
inzake de toewijzing van geannuleerde middelen voor projecten van het negende en eerdere Europese ontwikkelingsfondsen aan ontwikkelingssamenwerking in zuidelijk Sudan
(2011/315/EU)
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 217,
Gezien het voorstel van de Commissie,
Gezien het Intern Akkoord tussen de vertegenwoordigers van de regeringen van de lidstaten, in het kader van de Raad bijeen, betreffende de financiering van de steun van de Gemeenschap binnen het meerjarig financieel kader voor 2008-2013 voor de ACS-EG-partnerschapsovereenkomst en de toewijzing van financiële bijstand ten behoeve van de landen en gebieden overzee waarop de bepalingen van deel vier van het EG-Verdrag van toepassing zijn (1), en met name artikel 1, lid 4, en artikel 6,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Zuidelijk Sudan zal zich naar verwachting op 9 juli 2011 formeel onafhankelijk verklaren van noordelijk Sudan, ten gevolge van een referendum over zelfbeschikking dat werd gehouden krachtens de toepassing van het alomvattend vredesakkoord van 2005.
(2)
In de fase die volgt op de onafhankelijkheid zal de nieuw opgerichte staat Zuid-Sudan („Zuid-Sudan”) worden geconfronteerd met talrijke humanitaire en sociaaleconomische problemen in een context van verminderde overheidscapaciteit en politieke instabiliteit. Gezien de omstandigheden zal buitenlandse hulp gedurende lange tijd nog belangrijker worden om Zuid-Sudan te helpen om extreme armoede te bestrijden, plaatselijke gemeenschappen zelfstandiger te maken en de bevolking snel te laten profiteren van de vrede.
(3)
Zuid-Sudan zal naar verwachting snel na zijn onafhankelijkheid om toetreding verzoeken tot de Partnerschapsovereenkomst tussen de leden van de groep van Staten in Afrika, het Caribisch gebied en de Stille Oceaan, enerzijds, en de Europese Gemeenschap en haar lidstaten, anderzijds, ondertekend te Cotonou op 23 juni 2000 (2) en laatstelijk gewijzigd te Ouagadougou op 22 juni 2010 (3). Het zal echter een tijd duren voordat de fondsen van het tiende Europese Ontwikkelingsfonds daadwerkelijk beschikbaar zullen zijn na de toetreding, waardoor er tijdens die periode een risico op een financieringstekort bestaat.
(4)
Krachtens Besluit 2010/406/EU van de Raad van 12 juli 2010 inzake de toewijzing van geannuleerde middelen voor projecten van het negende en eerdere Europese ontwikkelingsfondsen ten behoeve van de meest kwetsbare bevolkingsgroepen in Sudan (4) werd er een eerste bedrag van 150 miljoen EUR toegewezen om in de behoeften van de meest kwetsbare bevolkingsgroepen in Sudan te voorzien. 85 miljoen EUR daarvan is reeds toegewezen aan zuidelijk Sudan. Een dergelijk bedrag is echter onvoldoende om te voorzien in de immense behoefte aan overheids- en capaciteitsopbouw en in de ontwikkelingsbehoeften van de meerderheid van de bevolking.
(5)
Om het resterende financieringstekort te dekken is het aangewezen om ten behoeve van de bevolking en de overheidsinstellingen in zuidelijk Sudan bijkomende fondsen van het negende en eerdere Europese ontwikkelingsfondsen toe te wijzen.
(6)
Die geannuleerde fondsen moeten worden ingezet om de tenuitvoerlegging van het driejarig ontwikkelingsplan voor zuidelijk Sudan 2011-2013 te steunen op basis van door de Commissie goed te keuren financieringsbesluiten. Tevens moet worden voorzien in de nodige middelen voor ondersteuningsmaatregelen.
(7)
Met het oog op vereenvoudiging moeten de fondsen worden beheerd overeenkomstig de uitvoeringsregelingen voor het tiende Europese Ontwikkelingsfonds,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Van de geannuleerde middelen voor projecten van het negende en eerdere Europese ontwikkelingsfondsen wordt een bedrag van 200 miljoen EUR toegekend aan ontwikkelingssamenwerking in zuidelijk Sudan en 3 % van dat bedrag wordt uitgetrokken voor ondersteuningsuitgaven door de Commissie.
2. De in lid 1 bedoelde fondsen worden beheerd overeenkomstig de uitvoeringsregelingen voor het tiende Europese Ontwikkelingsfonds.
Artikel 2
Dit besluit wordt van kracht op de dag na die waarop het wordt vastgesteld.
Gedaan te Brussel, 23 mei 2011.


Input:
KOMISJONI OTSUS,
13. mai 2011,
millega kiidetakse heaks kohustus, mille võtmiseks on tehtud ettepanek seoses Bosniast ja Hertsegoviinast pärit tseoliit A pulbri importi käsitleva dumpinguvastase menetlusega
(2011/279/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (1) (edaspidi „algmäärus”), eriti selle artikleid 8 ja 9,
olles konsulteerinud nõuandekomiteega
ning arvestades järgmist:
A. MENETLUS
(1)
Määrusega (EL) nr 1036/2010, (2) kehtestas komisjon ajutise dumpinguvastase tollimaksu Bosniast ja Hertsegoviinast pärit tseoliit A pulbri impordi suhtes.
(2)
Pärast ajutiste dumpinguvastaste meetmete võtmist jätkas komisjon dumpingu, kahjude ja liidu huvide uurimist. Uurimine kinnitas esialgseid järeldusi kahjustava dumpingu esinemise kohta kõnealuse impordi puhul.
(3)
Uurimise lõplikud tulemused ja järeldused on esitatud nõukogu 11. mai 2011. aasta rakendusmääruses (EL) nr 464/2011, millega kehtestatakse Bosniast ja Hertsegoviinast pärit tseoliit A pulbri impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ning nõutakse lõplikult sisse nimetatud impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks, (3) (edaspidi „vaatlusalune toode”).
B. HINNAKOHUSTUS
(4)
Pärast ajutiste dumpinguvastaste meetmete kehtestamist pakkus Bosnia ja Hertsegoviina koostööd teinud eksportiv tootja Alumina d.o.o. Zvornik ja temaga seotud äriühing ELis AB Kauno Tiekimas filialas (edaspidi „Kauno Tiekimas”), mis asub Leedus Kaunases, algmääruse artikli 8 lõikele 1 vastavat hinnakohustust. Kõnealuses kohustuses pakkusid mõlemad äriühingud vaatlusaluse toote müüki vähemalt sellise hinnaga, mille tase välistab dumpingu kahjustava mõju, mis tehti kindlaks uurimise käigus.
(5)
Äriühingute pakutud minimaalne impordihind põhines uurimisperioodi ajal kehtinud normaalväärtusel.
(6)
Pakkumine sisaldas ka sätet, et äriühing Alumina d.o.o. Zvornik tarnib müüdud vaatlusaluse toote otse esimesele liidus asuvale sõltumatule kliendile ning arve esitab kõnealusele kliendile kas Alumina d.o.o. Zvornik või otse äriühing Kauno. Lisaks pakkusid äriühingud, et luuakse seos äriühingu Alumina d.o.o Zvornik poolt äriühingule Kauno Tiekimas esitatud vaatlusaluse toote ülekandearvete ning äriühingu Kauno Tiekimas poolt esimesele liidus asuvale sõltumatule kliendile esitatud edasimüügiarvete vahel.
(7)
Mõlemad äriühingud kohustusid edastama komisjonile korrapäraselt üksikasjalikku teavet oma müügi kohta Euroopa Liitu, et komisjon saaks võetud kohustusi tõhusalt jälgida.
C. POOLTE MÄRKUSED JA KOHUSTUSE HEAKSKIITMINE
(8)
Liidu tootmisharu teatas, et ei ole nõus pakutud kohustuse heakskiitmisega, eriti fikseeritud minimaalse impordihinna puhul. Tootmisharu väitis, et tseoliidi A pulbri hind sõltub tooraine, eelkõige naatriumhüdroksiidi ja energia hinnast ning oodata on turuhinna tõusu. Siinjuures tuleb märkida, et tootmishinna (hõlmab nii tooraine kui ka energia hinda) muutust käsitlev kättesaadav teave kinnitab hinnamuutuse lineaarsust. Uurimise käigus kogutud teave kinnitas, et peamiste toorainete hinnad, välja arvatud naatriumhüdroksiidi hind 2009. aasta keskel, ei ole oluliselt muutunud ning ka kõnealune tõusutrend pöördus 2009. aasta lõpus ja hind langes pikaajalise keskmise hinna tasemele. Lisaks ei saa energiat käsitleda tooraine hinnasisendina ning seda ei saa siduda minimaalse impordihinnaga. Liidu tootmisharu kahtles, kas Bosnia eksportivat tootjat ja temaga seotud äriühingut ELis saab pidada usaldusväärseks, võttes arvesse nende finantsolukorda. Siiski ei ole esitatud kindlaid ja kontrollitavaid tõendeid selle väite kinnitamiseks. Eespool nimetatud lepinguosaliste usaldusväärsus seati kahtluse alla ka seetõttu, et väidetavalt deklareerisid nad vaatlusaluse toote importi mitme CN-koodi all. Siinjuures tuleb märkida, et vaatlusalune toode kuulub praegu CN-koodi 2842 10 00 alla ning hinnakohustuse pakkumise esitanud äriühingud ei esita tollideklaratsiooni. Lisaks väideti, et Bosnia eksportiv tootja võib müüa liidus muid tooteid, mistõttu suureneb ristkompensatsiooni oht ning liidus asuv seotud äriühing võib maksta kompensatsiooni oma liidus asuvatele klientidele selliste toodete müügi puhul, mille suhtes on kehtestatud minimaalne impordihind. Seda arvesse võttes tuleb märkida, et komisjonil ei õnnestunud kindlaks teha süsteemse ristkompenseerimise ohtu eelkõige seetõttu, et tseoliit A pulbri turg ja tarbijad on täpselt määratletud. Kliendid, kes ostavad tseoliit A pulbrit ei osta ühtegi muud äriühingu Alumina d.o.o. Zvornik toodetud toodet, sest muude toodete tarbijatega võrreldes tegutsevad nad täiesti erineval turul. Seoses selle väitega tuleb rõhutada, et kõiki hinnakohustuse pakkumisega seotud osalisi jälgitakse hoolikalt. Lisaks väitis liidu tootmisharu, et hinnakohustuse pakkumist ei esitatud algmääruses sätestatud ajavahemiku jooksul. Tuleb märkida, et pakkumine esitati tõepoolest algmääruse artikli 8 lõikes 2 sätestatud ajavahemiku jooksul. Liidu tootmisharu esitas mõned lisamärkused minimaalse impordihinna arvutamismeetodi ning selliste hinnakohustuste jälgimise kohta, kuid neid ei peetud asjakohaseks ega põhjendatuks, sest komisjon kinnitas, et pakkumisega seotud minimaalne impordihind on kooskõlas hinnakohustuse pakkumist käsitlevate haldustavadega.
(9)
Eelnevat silmas pidades on kahe äriühingu pakutud kohustus aktsepteeritav.
(10)
Et komisjon saaks tõhusalt jälgida äriühingute kohustuse täitmist juhul, kui asjakohasele tolliasutusele esitatakse vabasse ringlusse lubamise taotlus, on tollimaksuvabastust võimalik saada ainult tingimusel, et i) esitatakse kinnitusarve, mis sisaldab vähemalt määruse (EÜ) nr 464/2011 lisas loetletud teavet; ii) imporditud tooted on tootnud äriühing Alumina d.o.o. Zvornik ja lähetanud need otse esimesele sõltumatule kliendile liidus ning kõnealusele kliendile on arve esitanud otse kas Alumina d.o.o. Zvornik või Kauno Tiekimas ning iii) tollis deklareeritud ja esitatud kaup vastab täpselt kinnitusarves kirjeldatule. Kui sellist arvet ei esitata või kui arve ei vasta tollis esitatud tootele, tuleb tasuda asjakohane dumpinguvastane tollimaks.
(11)
Et tagada kohustuse tõhus täitmine, on importijatele eespool esitatud põhjenduses 3 teatavaks tehtud, et määruses sätestatud tingimuste täitmatajätmise korral või juhul, kui komisjon kohustuse heakskiidu tühistab, võib sellest tulenevalt nõuda asjaomastelt tehingutelt tollimaksu.
(12)
Kui kohustust rikutakse või sellest taganetakse või kui komisjon kohustuse heakskiidu tühistab, kohaldatakse vastavalt algmääruse artikli 8 lõikele 9 automaatselt algmääruse artikli 9 lõike 4 kohaselt kehtestatud dumpinguvastast tollimaksu,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Käesolevaga kiidetakse heaks eksportiva tootja ja tema ELis asuva sidusimportija pakutud kohustus seoses Bosniast ja Hertsegoviinast pärit tseoliit A pulbri importi käsitleva dumpinguvastase menetlusega.
Riik
Äriühing
TARICi lisakood
Bosnia ja Hertsegoviina
Tootnud, tarninud ja liidus asuvale esimesele sõltumatule kliendile on arve esitanud otse äriühing Alumina d.o.o. (Zvornik, Bosnia ja Hertsegoviina)
B115
Bosnia ja Hertsegoviina
Tootnud ja liidus asuvale esimesele sõltumatule kliendile tarninud otse äriühing Alumina d.o.o. (Zvornik, Bosnia ja Hertsegoviina) ning liidus asuvale esimesele sõltumatule kliendile on arve esitanud otse äriühing AB Kauno Tiekimas filialas (Kaunas, Leedu)
B116
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Brüssel, 13. mai 2011