Input:
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2010 m. gegužės 6 d.
kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos direktyvos 92/65/EEB E priedo 1 ir 2 dalys dėl pavyzdinių sveikatos sertifikatų ūkiuose auginamiems gyvūnams ir bitėms bei kamanėms
(pranešta dokumentu Nr. C(2010) 2624)
(Tekstas svarbus EEE)
(2010/270/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 1992 m. liepos 13 d. Tarybos direktyvą 92/65/EEB, nustatančią gyvūnų sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius prekybą Bendrijoje gyvūnais, sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais, kuriems netaikomi gyvūnų sveikatos reikalavimai, nustatyti specialiose Bendrijos taisyklėse, nurodytose Direktyvos 90/425/EEB A priedo I dalyje, bei jų importą į Bendriją (1), ypač į jos 22 straipsnio pirmą pastraipą,
kadangi:
(1)
Direktyvos 92/65/EEB 10 straipsnyje nustatyti gyvūnų sveikatos reikalavimai, taikomi prekiaujant šunimis, katėmis ir šeškais.
(2)
Tos direktyvos E priedo 1 dalyje nustatyti sveikatos sertifikatų, skirtų prekybai ūkiuose auginamais gyvūnais, įskaitant šunis, kates ir šeškus, pavyzdžiai.
(3)
Europos parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 998/2003 (2) nustatyti nekomerciniam gyvūnų augintinių judėjimui taikomi gyvūnų sveikatos reikalavimai ir taisyklės, taikomos atliekant tokio judėjimo patikrinimus. Šis reglamentas taikomas to reglamento I priede išvardytų rūšių gyvūnų augintinių vežimui iš vienos valstybės narės į kitą arba iš trečiųjų šalių į valstybes nares. To priedo A ir B dalyse išvardyti šunys, katės ir šeškai.
(4)
Reglamente (EB) Nr. 998/2003 nustatyti reikalavimai skiriasi, atsižvelgiant į paskirties valstybę narę ir kilmės valstybę narę ar trečiąją šalį.
(5)
Trečiosios šalys, nekomerciniam gyvūnų augintinių vežimui taikančios bent Reglamente (EB) Nr. 998/2003 nustatytoms taisyklėms lygiavertes taisykles, yra išvardytos to reglamento II priedo B dalies 2 skirsnyje.
(6)
Siekiant išvengti atvejų, kai komerciniais tikslais vežami gyvūnai augintiniai apgaulingai vežami tarsi nekomerciniais tikslais, kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 998/2003, to reglamento 12 straipsnio pirmos pastraipos b punkte nustatyta, kad Direktyvoje 92/65/EEB nurodyti reikalavimai ir patikrinimai turi būti taikomi į Sąjungą iš trečiosios šalies, kuri nėra nurodyta to reglamento II priedo B dalies 2 skirsnyje, vežant daugiau nei penkis gyvūnus augintinius.
(7)
Be to, 2010 m. gegužės 6 d. Komisijos reglamente (ES) Nr. 388/2010, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (EB) Nr. 998/2003 dėl tam tikrų rūšių gyvūnų augintinių, kurie gali būti vežami nekomerciniais tikslais, didžiausio galimo skaičiaus (3) nustatyta, kad Reglamento (EB) Nr. 998/2003 12 straipsnio pirmos dalies b punkte nurodyti reikalavimai ir tikrinimai taikomi ir gyvūnų augintinių - šunų, kačių ir šeškų judėjimui, kai gyvūnų, vežamų į valstybę narę iš kitos valstybės narės ar to reglamento II priedo B dalies 2 skirsnyje išvardytos trečiosios šalies, bendras skaičius yra didesnis negu penki.
(8)
Reglamente (EB) Nr. 998/2003 taip pat nustatyta, kad pereinamasis laikotarpis nekomerciniam šunų, kačių ir šeškų vežimui į Airijos, Maltos, Švedijos ar Jungtinės Karalystės teritoriją taikomas, laikantis tam tikrų papildomų reikalavimų.
(9)
Direktyvoje 92/65/EEB šie papildomi reikalavimai nurodyti tik dėl prekybos šunimis, katėmis ir šeškais, kai paskirties šalis yra Airija, Švedija ar Jungtinė Karalystė.
(10)
Sertifikatų, skirtų Sąjungos vidaus prekybai, pavyzdžiai turėtų atitikti integruotą kompiuterizuotą veterinarijos sistemą „TRACES“, sukurtą pagal Komisijos sprendimą 2003/623/EB (4).
(11)
Siekiant užtikrinti, kad nekomercinio gyvūnų augintinių - šunų, kačių ir šeškų - judėjimo reikalavimai ir tikrinimai vežant daugiau kaip penkis gyvūnus į visas valstybes nares, įskaitant Maltą, būtų taikomi vienodai, reikia pritaikyti Direktyvos 92/65/EB E priedo 1 dalyje nustatytą sertifikato pavyzdį.
(12)
Prekybai Bendrijoje gyvomis bitėmis (Apis mellifera) ir kamanėmis (Bombus spp.) taikomo sertifikato pavyzdys pateiktas Direktyvos 92/65/EEB E priedo 2 dalyje.
(13)
Tuo sertifikatu nustatyti gyvūnų sveikatos reikalavimai dėl bičių amerikinio puvinio bitėms ir kamanėms. Pagal šiuos reikalavimus bites ir kamanes galima vežti tik iš teritorijų, kurios nėra užkrėstos šia liga. Protrūkio atveju numatytas 30 dienų karantinas ir jis yra taikomas trijų kilometrų spinduliu aplink protrūkio vietą esančioje teritorijoje.
(14)
Tačiau daugeliu atvejų kamanės yra veisiamos izoliuotos aplinkos struktūrose, kurios yra kompetentingos institucijos reguliariai kontroliuojamos ir tikrinamos dėl ligos. Nėra tikėtina, kad tokios vietos, kurios yra pripažintos ir prižiūrimos atitinkamos valstybės narės kompetentingos institucijos, būtų užkrėstos bičių amerikiniu puviniu trijų kilometrų spinduliu E priedo 2 dalyje nustatytoje teritorijoje priešingai nei atviroje teritorijoje esantys spiečiai.
(15)
Todėl reikia iš dalies pakeisti veterinarijos sertifikato Bendrijos vidaus prekybai gyvomis bitėmis ir kamanėmis pavyzdį, kad būtų galima nustatyti konkrečius gyvūnų sveikatos reikalavimus kamanėms, veisiamoms izoliuotoje aplinkoje.
(16)
Todėl Direktyvos 92/65/EEB E priedo 1 ir 2 dalis reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.
(17)
Šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Direktyvos 92/65/EEB E priedas iš dalies keičiamas pagal šio sprendimo priedą.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2010 m. gegužės 6 d.


Input:
32010R0277
L 086/13
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
31.03.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 277/2010
od 31. ožujka 2010.
o odobrenju 6-fitaze kao dodatka hrani za životinje za perad za tov i uzgoj, osim purana za tov, perad za nesenje i svinje, osim krmača (nositelj odobrenja Roal Oy)
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 1831/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. rujna 2003. o dodacima hrani za životinje za korištenje u hranidbi životinja (1), a posebno njezin članak 9. stavak 2.,
budući da:
(1)
Uredba (EZ) br. 1831/2003 propisuje odobravanje dodataka hrani za životinje za korištenje u hranidbi životinja te osnovu i postupke za izdavanje takvog odobrenja.
(2)
U skladu s člankom 7. Uredbe (EZ) br. 1831/2003, podnesen je zahtjev za odobrenje pripravka navedenog u Prilogu ovoj Uredbi. Zahtjevu su priloženi detalji i dokumenti koji se zahtijevaju u skladu s člankom 7. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 1831/2003.
(3)
Zahtjev se odnosi na odobrenje enzima 6-fitaze (EC 3.1.3.26) dobivenog od Trichoderma reesei (CBS 122001) kao dodatka hrani za životinje za perad za tov i uzgoj, osim purana za tov, perad za nesenje i svinje, osim krmača, i njegovo svrstavanje u kategoriju dodataka hrani za životinje „Zootehnički dodaci”.
(4)
Europska agencija za sigurnost hrane (dalje u tekstu Agencija) je zaključila u mišljenju od 11. studenoga 2009. (2) da 6-fitaza (EC 3.1.3.26) dobivena od Trichoderma reesei (CBS 122001) nema nepovoljan učinak na zdravlje životinja, zdravlje ljudi ili na okoliš i da korištenje tog pripravka poboljšava produktivnost životinja. Agencija ne smatra da postoji potreba za posebnim zahtjevima za praćenje nakon stavljanja na tržište. Također je potvrdila izvješće o analitičkoj metodi dodatka hrani za životinje u hrani za životinje koje je dostavio Referentni laboratorij Zajednice osnovan Uredbom (EZ) br. 1831/2003.
(5)
Procjena tog pripravka pokazuje da su zadovoljeni uvjeti za odobrenje predviđeni člankom 5. Uredbe (EZ) br. 1831/2003. U skladu s time, potrebno je odobriti korištenje tog pripravka kako je definirano u Prilogu ovoj Uredbi.
(6)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Pripravak definiran u Prilogu koji pripada kategoriji dodataka hrani za životinje „Zootehnički dodaci” i funkcionalnoj skupini „Tvari za poticanje probavljivosti” odobrava se kao dodatak hrani za životinje u hranidbi životinja pod uvjetima utvrđenim u tom Prilogu.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 31. ožujka 2010.


Input:
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 1285/2011
2011 m. gruodžio 8 d.
kuriuo 161-ąjį kartą iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 881/2002, nustatantis tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Al-Qaida tinklu
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Al-Qaida tinklu (1), ypač į jo 7 straipsnio 1 dalies a punktą ir 7a straipsnio 5 dalį,
Kadangi:
(1)
Reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priede išvardyti asmenys, grupės ir organizacijos, kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai įšaldomi, kaip numatyta tame reglamente;
(2)
2011 m. lapkričio 30 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos Sankcijų komitetas nusprendė pašalinti vieną fizinį asmenį iš asmenų, grupių ir organizacijų, kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai turėtų būti įšaldyti, sąrašo, apsvarstęs šio asmens prašymą pašalinti jį iš sąrašo ir išsamią ombudsmeno tarnybos, įsteigtos pagal Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliuciją Nr. 1904(2009), ataskaitą. Taip pat jis nusprendė iš dalies pakeisti vieną sąrašo įrašą;
(3)
todėl Reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priedas turėtų būti atitinkamai atnaujintas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priedas iš dalies keičiamas pagal šio reglamento priedą.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2011 m. gruodžio 8 d.


Input:
ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΣ (ΕΕ) αριθ. 512/2011 ΤΟΥ ΕΥΡΩΠΑΪΚΟΫ ΚΟΙΝΟΒΟΥΛΊΟΥ ΚΑΙ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΊΟΥ
της 11ης Μαΐου 2011
για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 732/2008 του Συμβουλίου σχετικά με την εφαρμογή συστήματος γενικευμένων δασμολογικών προτιμήσεων για την περίοδο από την 1η Ιανουαρίου 2009 έως την 31η Δεκεμβρίου 2011
ΤΟ ΕΥΡΩΠΑΪΚΟ ΚΟΙΝΟΒΟΥΛΙΟ ΚΑΙ ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ,
Έχοντας υπόψη τη συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης, και ιδίως το άρθρο 207 παράγραφος 2,
Έχοντας υπόψη την πρόταση της Ευρωπαϊκής Επιτροπής,
Μετά τη διαβίβαση του σχεδίου νομοθετικής πράξης στα εθνικά κοινοβούλια,
Αποφασίζοντας σύμφωνα με τη συνήθη νομοθετική διαδικασία (1),
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Από το 1971, η Ευρωπαϊκή Ένωση παραχωρεί εμπορικές προτιμήσεις σε αναπτυσσόμενες χώρες, στο πλαίσιο του συστήματος γενικευμένων δασμολογικών προτιμήσεων («ΣΓΠ»). Το ΣΓΠ εφαρμόζεται μέσω διαδοχικών κανονισμών για την εφαρμογή συστήματος γενικευμένων δασμολογικών προτιμήσεων («το σύστημα») με συνήθως τριετή περίοδο εφαρμογής κάθε φορά.
(2)
Το ισχύον σύστημα θεσπίστηκε με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 732/2008 του Συμβουλίου (2) και ισχύει έως τις 31 Δεκεμβρίου 2011. Ο παρών κανονισμός θα πρέπει να διασφαλίσει ότι η λειτουργία του συστήματος θα συνεχιστεί μετά την ημερομηνία αυτή.
(3)
Οι μελλοντικές βελτιώσεις του συστήματος θα πρέπει να βασίζονται σε πρόταση της Επιτροπής για νέο κανονισμό («επόμενος κανονισμός») ο οποίος να λαμβάνει υπόψη τις σχετικές εκτιμήσεις για την αποτελεσματικότητα του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 732/2008 ως προς την επίτευξη των στόχων του συστήματος. Ο επόμενος κανονισμός θα πρέπει να περιλαμβάνει τις απαραίτητες τροποποιήσεις για την εξασφάλιση της διαρκούς αποτελεσματικότητας του συστήματος. Είναι επίσης σημαντικό, όσον αφορά την πρόταση της Επιτροπής, να λάβει υπόψη της δεδομένα εμπορικών στατιστικών, τα οποία διετέθησαν μόλις τον Ιούλιο του 2010, όσον αφορά τις εισαγωγές που καλύπτονται από το σύστημα για την περίοδο μέχρι και το 2009, έτος που σημαδεύτηκε από μια απότομη πτώση των εμπορικών συναλλαγών παγκοσμίως, συμπεριλαμβανομένων των αναπτυσσόμενων χωρών. Είναι εξίσου σημαντικό να εξασφαλιστεί ότι οι οικονομικοί φορείς και οι δικαιούχοι χώρες έχουν επαρκή προθεσμία να προετοιμαστούν για τις αλλαγές που θα επιφέρει ο επόμενος κανονισμός. Γι’ αυτούς τους λόγους, η εναπομένουσα περίοδος εφαρμογής του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 732/2008 δεν επαρκεί χρονικά για να επιτρέψει στην Επιτροπή να εκπονήσει πρόταση και τη συνακόλουθη έκδοση του επόμενου κανονισμού από το Συμβούλιο σύμφωνα με τη συνήθη νομοθετική διαδικασία. Ωστόσο, είναι επιθυμητό να εξασφαλιστεί η συνέχεια στη λειτουργία του συστήματος και μετά τις 31 Δεκεμβρίου 2011 έως ότου εκδοθεί και τεθεί σε εφαρμογή ο επόμενος κανονισμός.
(4)
Η παράταση ισχύος του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 732/2008 δεν θα πρέπει να είναι αόριστης διάρκειας. Συνεπώς, και προκειμένου να δοθεί ο χρόνος που χρειάζεται για τη νομοθετική διαδικασία με σκοπό την έγκριση του νέου συστήματος, η περίοδος εφαρμογής του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 732/2008 θα πρέπει να παραταθεί έως τις 31 Δεκεμβρίου 2013. Σε περίπτωση που ο επόμενος κανονισμός τεθεί σε εφαρμογή πριν από την ημερομηνία αυτή, η παράταση θα πρέπει να συντομευθεί αναλόγως.
(5)
Είναι απαραίτητο να γίνουν ορισμένες τροποποιήσεις τεχνικού χαρακτήρα στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 732/2008, ώστε να εξασφαλίζεται συνοχή και συνέχεια στη λειτουργία του συστήματος.
(6)
Οι αναπτυσσόμενες χώρες που πληρούν τα κριτήρια επιλεξιμότητας για το ειδικό καθεστώς κινήτρων για την αειφόρο ανάπτυξη και τη χρηστή διακυβέρνηση (ΣΓΠ+) θα πρέπει να μπορούν να επωφεληθούν από πρόσθετες δασμολογικές προτιμήσεις βάσει της εν λόγω συμφωνίας, εάν, ύστερα από αίτηση που θα υποβάλουν πριν από τις 31 Οκτωβρίου 2011 ή τις 30 Απριλίου 2013, η Επιτροπή αποφασίσει να τους χορηγήσει το ειδικό καθεστώς κινήτρων πριν από τις 15 Δεκεμβρίου 2011 ή τις 15 Ιουνίου 2013 αντιστοίχως. Οι αναπτυσσόμενες χώρες που έχουν ήδη επωφεληθεί από το ειδικό καθεστώς κινήτρων ως αποτέλεσμα των αποφάσεων της Επιτροπής 2008/938/ΕΚ, της 9ης Δεκεμβρίου 2008, για τον κατάλογο των δικαιούχων χωρών που μπορούν να υπαχθούν στο ειδικό καθεστώς παροχής κινήτρων για βιώσιμη ανάπτυξη και χρηστή διακυβέρνηση, όπως προβλέπεται από τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 732/2008 του Συμβουλίου (3), και 2010/318/ΕΕ, της 9ης Ιουνίου 2010, για τις δικαιούχους χώρες που μπορούν να υπαχθούν στο ειδικό καθεστώς κινήτρων για την αειφόρο ανάπτυξη και τη χρηστή διακυβέρνηση για την περίοδο από 1ης Ιουλίου 2010 έως 31 Δεκεμβρίου 2011, όπως προβλέπεται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 732/2008 του Συμβουλίου (4), θα πρέπει να διατηρήσουν το καθεστώς αυτό κατά την παράταση ισχύος του σημερινού συστήματος.
(7)
Ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 732/2008 θα πρέπει επομένως να τροποποιηθεί καταλλήλως,
ΕΞΕΔΩΣΑΝ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
Άρθρο 1
Ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 732/2008 τροποποιείται ως εξής:
1)
Ο τίτλος αντικαθίσταται από τον εξής:
2)
Στο άρθρο 8 παράγραφος 2 δεύτερο εδάφιο, προστίθενται τα ακόλουθα στοιχεία:
«γ)
για τον σκοπό του άρθρου 9 παράγραφος 1 στοιχείο α) σημείο iii), τα διαθέσιμα στοιχεία την 1η Σεπτεμβρίου 2010, τα οποία αποτελούν τον μέσο όρο τριών συναπτών ετών·
δ)
για τον σκοπό του άρθρου 9 παράγραφος 1 στοιχείο α) σημείο iv), τα διαθέσιμα στοιχεία την 1η Σεπτεμβρίου 2012, τα οποία αποτελούν τον μέσο όρο τριών συναπτών ετών.».
3)
Το άρθρο 9 τροποποιείται ως ακολούθως:
α)
στην παράγραφο 1 στοιχείο α), μετά το σημείο ii) παρεμβάλλεται το ακόλουθο κείμενο:
«είτε
iii)
μέχρι την 31η Οκτωβρίου 2011, περίπτωση κατά την οποία το ειδικό καθεστώς κινήτρων παρέχεται από 1ης Ιανουαρίου 2012·
είτε
iv)
μέχρι την 30ή Απριλίου 2013, περίπτωση κατά την οποία το ειδικό καθεστώς κινήτρων παρέχεται από 1ης Ιουλίου 2013·»·
β)
η παράγραφος 3 τροποποιείται ως εξής:
i)
η δεύτερη πρόταση αντικαθίσταται από την ακόλουθη:
«Οι χώρες στις οποίες παρέχεται ειδικό καθεστώς κινήτρων για την αειφόρο ανάπτυξη και τη χρηστή διακυβέρνηση βάσει αιτήσεως δυνάμει της παραγράφου 1 στοιχείο α) σημείο i) δεν υποχρεούνται να υποβάλουν αίτηση δυνάμει της παραγράφου 1 στοιχείο α) σημείο ii), σημείο iii) ή σημείο iv).»·
ii)
προστίθεται το ακόλουθο εδάφιο:
«Οι χώρες στις οποίες παρέχεται ειδικό καθεστώς κινήτρων για την αειφόρο ανάπτυξη και τη χρηστή διακυβέρνηση βάσει αιτήσεως δυνάμει της παραγράφου 1 στοιχείο α) σημείο ii) δεν υποχρεούνται να υποβάλουν αίτηση δυνάμει της παραγράφου 1 στοιχείο α) σημείο iii) ή σημείο iv). Οι χώρες στις οποίες παρέχεται ειδικό καθεστώς κινήτρων για την αειφόρο ανάπτυξη και τη χρηστή διακυβέρνηση βάσει αιτήσεως δυνάμει της παραγράφου 1 στοιχείο α) σημείο iii) δεν υποχρεούνται να υποβάλουν αίτηση δυνάμει της παραγράφου 1 στοιχείο α) σημείο iv).».
4)
Το άρθρο 10 παράγραφος 3 τροποποιείται ως εξής:
α)
στο τέλος του στοιχείου β) τίθεται η λέξη «ή»·
β)
προστίθενται τα εξής στοιχεία:
«γ)
έως τις 15 Δεκεμβρίου 2011, για αίτηση δυνάμει του άρθρου 9 παράγραφος 1 στοιχείο α) σημείο iii)· ή
δ)
έως τις 15 Ιουνίου 2013, για αίτηση δυνάμει του άρθρου 9 παράγραφος 1 στοιχείο α) σημείο iv).».
5)
Στο άρθρο 32 παράγραφος 2 οι λέξεις: «31η Δεκεμβρίου 2011» αντικαθίστανται από τις λέξεις: «31η Δεκεμβρίου 2013 ή έως την ημερομηνία που ορίζεται από τον επόμενο κανονισμό, εάν η ημερομηνία αυτή είναι προγενέστερη».
Άρθρο 2
Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την εικοστή ημέρα από τη δημοσίευσή του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Στρασβούργο, 11 Μαΐου 2011.


Input:
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 20 päivänä joulukuuta 2011,
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamisesta tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 9380)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2012/21/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 106 artiklan 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 14 artiklassa määrätään, että Euroopan unioni huolehtii toimivaltansa mukaisesti siitä, että yleistä taloudellista etua koskevat palvelut toimivat sellaisten periaatteiden pohjalta ja sellaisin edellytyksin, että ne voivat täyttää tehtävänsä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun sopimuksen 93, 106 ja 107 artiklan soveltamista.
(2)
Jotta tietyt yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut toimisivat sellaisten periaatteiden pohjalta ja sellaisin edellytyksin, että ne voivat täyttää tehtävänsä, valtion rahoitustuki julkisen palvelun velvoitteista aiheutuvien kustannusten kattamiseksi kokonaan tai osittain saattaa osoittautua tarpeelliseksi. SEUT-sopimuksen 345 artiklan mukaisesti, sellaisena kuin Euroopan unionin tuomioistuin on sitä tulkinnut, sillä ei ole merkitystä, ovatko tällaisten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottajat julkisia vai yksityisiä yrityksiä.
(3)
SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa määrätään tältä osin, että yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sekä fiskaalisiin monopoleihin sovelletaan mainitun sopimuksen määräyksiä ja varsinkin kilpailusääntöjä, siltä osin kuin näiden sääntöjen soveltaminen ei estä oikeudellisesti tai tosiasiallisesti yrityksiä hoitamasta niille uskottuja tehtäviä. Tämän ei kuitenkaan pitäisi vaikuttaa kaupan kehitykseen tavalla, joka olisi ristiriidassa unionin etujen kanssa.
(4)
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa Altmark (1) antamassaan tuomiossa, että korvaukset julkisista palveluista eivät ole SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea, jos neljä kumulatiivista edellytystä täyttyy. Ensinnäkin edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi. Toiseksi ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi. Kolmanneksi korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kohtuullinen voitto. Neljänneksi silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei tietyssä konkreettisessa tapauksessa valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta riittävillä välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä.
(5)
Jos nämä edellytykset eivät täyty ja jos SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan yleiset soveltamisedellytykset täyttyvät, korvaus julkisista palveluista on valtiontukea ja siihen sovelletaan SEUT-sopimuksen 93, 106, 107 ja 108 artiklaa.
(6)
Tämän päätöksen lisäksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden tuottamisesta maksettaviin korvauksiin sovellettavien valtiontukisääntöjen kannalta merkittäviä muita välineitä on kolme:
a)
Euroopan unionin valtiontukisääntöjen soveltamisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta myönnettävään korvaukseen (2) annetussa uudessa tiedonannossa selvennetään SEUT-sopimuksen 107 artiklan ja Altmark-kriteerien soveltamista kyseisiin korvauksiin;
b)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille myönnettävään vähämerkityksiseen tukeen annettavassa uudessa komission asetuksessa vahvistetaan tietyt edellytykset, kuten korvauksen määrä, joiden täyttyessä julkisen palvelun korvauksen ei katsota täyttävän kaikkia 107 artiklan 1 kohdan perusteita;
c)
julkisesta palvelusta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevissa tarkistetuissa puitteissa (3) määritetään, kuinka komissio analysoi tapauksia, jotka eivät kuulu tämän päätöksen soveltamisalaan ja joista sen vuoksi on ilmoitettava komissiolle.
(7)
EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamisesta tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen 28 päivänä marraskuuta 2005 annetussa komission päätöksessä 2005/842/EY (4) määritetään SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen merkitys ja soveltamisala sekä annetaan säännöt, joilla varmistetaan, että kyseisessä määräyksessä vahvistettujen perusteiden noudattamista valvotaan tehokkaasti. Tämä päätös korvaa päätöksen 2005/842/EY, ja siinä vahvistetaan edellytykset, joiden täyttyessä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta korvauksena myönnettävään valtiontukeen ei sovelleta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa määrättyä ennakkoilmoitusvaatimusta, koska sen katsotaan olevan SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaista.
(8)
Tällainen tuki voidaan katsoa perussopimuksen mukaiseksi vain, jos se on myönnetty sellaisten palvelujen tarjonnan varmistamiseksi, jotka ovat SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja. Oikeuskäytännön perusteella on selvää, että ilman unionin asiaa koskevia alakohtaisia sääntöjä jäsenvaltioilla on runsaasti harkintavaltaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen määrittelyssä. Komission tehtävänä on tältä osin varmistaa, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen määrittelyssä ei tehdä ilmeisiä virheitä.
(9)
Jos useat edellytykset täyttyvät, määrältään vähäiset korvaukset yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta vastaaville yrityksille eivät vaikuta kaupan kehitykseen eivätkä kilpailuun tavalla, joka olisi unionin etujen vastaista. Sen vuoksi yksittäistä valtiontuki-ilmoitusta ei pitäisi vaatia korvauksen jäädessä alle määrätyn suuruisen vuotuisen määrän, jos tämän päätöksen vaatimuksia noudatetaan.
(10)
Kun otetaan huomioon unionin sisäisen kaupan kehitys yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden tuottamisessa, mistä on osoituksena esimerkiksi monikansallisten palveluntarjoajien vahva kehitys tietyillä aloilla, jotka ovat erityisen tärkeitä sisämarkkinoiden kehityksen kannalta, on asianmukaista vahvistaa sille korvaukselle, jolle voidaan tämän päätöksen mukaisesti myöntää poikkeus ilmoitusvaatimuksesta, enimmäismäärä, joka on pienempi kuin päätöksessä 2005/842/EY vahvistettu enimmäismäärä, kuitenkin niin, että kyseinen määrä voidaan laskea vuosittaisena keskiarvona toimeksiannon ajalta.
(11)
Sairaaloilla ja sosiaalipalveluista vastaavilla yrityksillä, joille on annettu tehtäväksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottaminen, on erityisiä ominaispiirteitä, jotka olisi otettava huomioon. Erityisesti olisi otettava huomioon, että nykyisissä taloudellisissa olosuhteissa ja sisämarkkinoiden nykyisessä kehitysvaiheessa sosiaalipalvelujen tarvitseman tuen määrä saattaa ylittää tässä päätöksessä vahvistetun enimmäismäärän, jotta voidaan korvata julkisten palvelujen tuottamisesta aiheutuvat kustannukset. Suurempien korvausten maksaminen sosiaalipalveluista ei siis välttämättä lisää kilpailun vääristymisen riskiä. Tämän vuoksi olisi sovellettava tässä päätöksessä säädettyä vapautusta ilmoitusvaatimuksesta myös yrityksiin, jotka vastaavat sosiaalipalveluista, mukaan lukien sosiaalinen asuntotarjonta muita heikommassa asemassa oleville kansalaisille ja yhteiskuntaryhmille, jotka eivät vähäisen maksukykynsä vuoksi kykene hankkimaan asuntoa markkinaehdoin, vaikka näiden yritysten saama korvaus ylittäisi tässä päätöksessä säädetyn korvauksen yleisen enimmäismäärän. Vapautusta ilmoitusvaatimuksesta olisi sovellettava myös sairaanhoitopalveluja tarjoaviin sairaaloihin, mukaan lukien soveltuvin osin hätäpalvelut ja niiden päätoimintoihin suoraan liittyvät liitännäispalvelut erityisesti tutkimuksen alalla. Jotta poikkeusta ilmoitusvaatimuksesta voitaisiin soveltaa, sosiaalipalvelut olisi yksilöitävä selvästi palveluina, jotka täyttävät sosiaaliset tarpeet terveydenhuollon, lastenhoidon, työmarkkinoille pääsyn ja paluun, sosiaalisen asuntotarjonnan sekä heikommassa asemassa olevien hoidon ja sosiaalisen osallisuuden kannalta.
(12)
Se, missä määrin tietty korvaustoimenpide vaikuttaa kauppaan ja kilpailuun, ei riipu pelkästään keskimääräisestä vuosittain saatavasta korvauksesta ja kyseessä olevasta toimialasta, vaan myös toimeksiannon kokonaiskestosta. Lukuun ottamatta tapauksia, joissa pidempi toimeksiantokausi on perusteltu merkittävien investointitarpeiden vuoksi, kuten sosiaalisen asuntotarjonnan alalla, tätä päätöstä olisi sovellettava ainoastaan valtiontukiin, joita myönnetään enintään kymmenen vuoden ajan.
(13)
Jotta SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaa voitaisiin soveltaa, jäsenvaltion on täytynyt nimenomaisesti antaa kyseisen yrityksen vastuulle tietyn yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottaminen.
(14)
Jotta voitaisiin varmistaa, että SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja perusteita noudatetaan, olisi säädettävä tarkemmista edellytyksistä, joiden on täytyttävä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen toimeksiantamisen yhteydessä. Korvauksen määrä voidaan laskea ja tarkistaa asianmukaisesti vain, jos yritysten julkisen palvelun velvoitteet sekä valtion mahdolliset velvoitteet on selkeästi eritelty kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antamassa yhdessä tai useammassa virallisessa asiakirjassa. Asiakirjan muoto voi olla eri jäsenvaltioissa erilainen, mutta siinä olisi määritettävä vähintäänkin toimeksisaajina olevat yritykset sekä asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden tarkka sisältö ja kesto ja tarvittaessa kuvattava niiden kohteena oleva alue, mahdollisesti myönnetyt yksin- tai erityisoikeudet sekä korvausmenetelmä ja korvauksen määrittämisessä ja mahdollisen liiallisen korvauksen välttämisessä ja takaisinperinnässä käytettävät perusteet. Toimeksiannossa olisi myös viitattava tähän päätökseen, jotta taattaisiin sen soveltamisen läpinäkyvyys.
(15)
Perusteettomien kilpailun vääristymien välttämiseksi korvaus ei saisi ylittää sitä, mikä on tarpeen niiden nettokustannusten kattamiseksi, joita yritykselle aiheutuu palvelun tuottamisesta, kohtuullinen voitto mukaan lukien.
(16)
Korvaukset, jotka ylittävät kyseiselle yritykselle palvelun tuottamisesta aiheutuneiden nettokustannusten kattamiseksi tarvittavan määrän, eivät ole välttämättömiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamiseksi ja ovat tämän vuoksi sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea, joka olisi maksettava takaisin valtiolle. Sellaiset yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamiseksi myönnetyt korvaukset, jotka yritys todellisuudessa käyttää muilla markkinoilla toimimiseen muussa tarkoituksessa kuin mitä toimeksiannossa täsmennetään, eivät ole välttämättömiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamiseksi ja voivat sen vuoksi myös olla sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea, joka olisi maksettava takaisin.
(17)
Huomioon otettavat nettokustannukset olisi laskettava yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta aiheutuvien kustannusten ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta saatavien tulojen erotuksena, tai vaihtoehtoisesti niiden nettokustannusten, jotka aiheutuvat yritykselle sen harjoittaessa liiketoimintaa julkisen palvelun velvoitteen alaisena, ja samalle yritykselle ilman kyseistä velvoitetta aiheutuvien nettokustannusten tai voiton välisenä erotuksena. Erityisesti silloin, kun julkisen palvelun velvoite johtaa tulojen vähenemiseen - esimerkiksi säänneltyjen tariffien vuoksi - mutta ei vaikuta kustannuksiin, julkisen palvelun velvoitteen täyttämisestä aiheutuvat nettokustannukset pitäisi voida määrittää menetettyjen tulojen perusteella. Perusteettomien kilpailun vääristymien välttämiseksi olisi korvauksen määrää laskettaessa otettava huomioon kaikki yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta saatavat tulot (eli kaikki tulot, joita palvelun tuottaja ei olisi saanut ilman toimeksiantoa). Jos kyseisellä yrityksellä on yksin- tai erityisoikeuksia muuhun toimintaan kuin myönnettyä valtiontukea koskevaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun, ja toiminnasta saadaan suurempi kuin kohtuullinen tuotto, tai jos yritys hyötyy muista valtion myöntämistä eduista, nämä on laskettava mukaan sen tuloihin riippumatta siitä, miten ne luokitellaan sovellettaessa SEUT-sopimuksen 107 artiklaa.
(18)
Kohtuullinen voitto olisi määritettävä pääoman tuottoasteena, jossa otetaan huomioon riskin suuruus tai riskin puuttuminen. Pääoman tuottoaste olisi määritettävä sisäisenä korkokantana, jonka yritys saa sijoittamastaan pääomasta toimeksiannon keston aikana.
(19)
Voittoa, joka ei ylitä sovellettavaa swap-korkoa korotettuna 100 peruspisteellä, ei pitäisi katsoa kohtuuttomaksi. Tässä yhteydessä sovellettavaa swap-korkoa voidaan pitää riskittömän sijoituksen asianmukaisena tuottoasteena. Suuruudeltaan 100 peruspisteen preemion tarkoituksena on muun muassa korvata maksuvalmiusriski, joka liittyy palvelun tuottamiseksi sidottavan pääoman tarjoamiseen toimeksiannon aikana.
(20)
Kun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta vastaava yritys ei kanna huomattavaa osaa kaupallisesta riskistä, esimerkiksi siitä syystä, että palvelun tuottamisesta aiheutuvat kustannukset korvataan kokonaan, 100 peruspisteellä korotetun swap-koron ylittäviä voittoja ei pitäisi katsoa kohtuullisiksi.
(21)
Jos pääoman tuottoasteen käyttö ei ole asianmukaista erityisten olosuhteiden takia, jäsenvaltioiden olisi käytettävä muita tuottoindikaattoreita kohtuullisen voiton määrittämiseksi, esimerkiksi keskimääräinen oman pääoman tuotto, sijoitetun pääoman tuotto, kokonaispääoman tuotto ja myyntituotto.
(22)
Jäsenvaltioiden olisi kohtuullista tuottoa määrittäessään voitava ottaa käyttöön kannustinperusteita, jotka voivat liittyä etenkin tuotetun palvelun laatuun ja tuotannon tehokkuuden kasvuun. Tehokkuuden lisääntyminen ei saisi heikentää tuotetun palvelun laatua. Jäsenvaltioiden olisi voitava esimerkiksi määrittää toimeksiannossa tuotannollisia tehokkuustavoitteita, joiden yhteydessä korvauksen taso riippuu siitä, missä määrin tavoitteet on saavutettu. Toimeksiannossa voidaan määrätä, että jos yritys ei saavuta tavoitteita, korvausta pienennetään toimeksiannossa täsmennetyn laskentamenetelmän mukaisesti, mutta jos yritys ylittää tavoitteensa, korvausta voidaan lisätä toimeksiannossa määritellyn menetelmän mukaisesti. Tuotannollisiin tehokkuusetuihin mahdollisesti liittyvät palkinnot olisi asetettava sellaiselle tasolle, että kyseiset edut on mahdollista jakaa tasapainoisesti yrityksen ja jäsenvaltion ja/tai käyttäjien kesken.
(23)
SEUT-sopimuksen 93 artikla muodostaa unionin erityismääräyksen (lex specialis) suhteessa 106 artiklan 2 kohtaan. Siinä määrätään säännöistä, joita sovelletaan sisämaanliikenteen alalla julkisista palveluista maksettavaan korvaukseen. Kyseistä 93 artiklaa on tulkittu rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23 päivänä lokakuuta 2007 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1370/2007 (5), jossa vahvistetaan julkisen henkilöliikenteen alan julkisen palvelun velvoitteista maksettaviin korvauksiin sovellettavat säännöt. Sen soveltaminen sisävesien matkustajaliikenteeseen on jäsenvaltioiden harkintavallassa. Asetuksessa (EY) N:o 1370/2007 vapautetaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa määrätystä ilmoitusvaatimuksesta kaikki sellaiset sisämaanliikenteen alalla maksettavat korvaukset, jotka täyttävät mainitussa asetuksessa vahvistetut edellytykset. Asiassa Altmark annetun tuomion mukaan sisämaanliikenteen alalla maksettavia korvauksia, jotka eivät täytä SEUT-sopimuksen 93 artiklassa määrättyjä edellytyksiä, ei voida katsoa SEUT-sopimuksen mukaisiksi sen 106 artiklan 2 kohdan tai muiden sen sisältämien määräysten nojalla. Sen vuoksi tätä päätöstä ei sovelleta sisämaanliikenteeseen.
(24)
Toisin kuin sisämaanliikenteeseen, meri- ja lentoliikenteeseen sovelletaan SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaa. Lentoliikenteen harjoittamisen yhteisistä säännöistä yhteisössä 24 päivänä syyskuuta 2008 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1008/2008 (6) ja palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7 päivänä joulukuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3577/92 (7) on tiettyjä sääntöjä, joita sovelletaan julkisista palveluista suoritettaviin korvauksiin lento- ja meriliikenteen aloilla. Asetuksesta (EY) N:o 1370/2007 poiketen mainituissa asetuksissa ei kuitenkaan viitata mahdollisten valtiontukien soveltuvuuteen sisämarkkinoille eikä niissä säädetä poikkeuksesta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaiseen ilmoitusvaatimukseen. Sen vuoksi tätä päätöstä olisi sovellettava lento- ja meriliikenteen alalla julkisista palveluista suoritettaviin korvauksiin, jos kyseiset korvaukset täyttävät tässä päätöksessä asetettujen edellytysten lisäksi asetuksissa (EY) N:o 1008/2008 ja (ETY) N:o 3577/92 annetut alakohtaiset säännöt soveltuvin osin.
(25)
Erityistapauksissa, joissa julkisista palveluista suoritettavat korvaukset liittyvät sellaisiin saaria palveleviin ja lentoasemien ja satamien lento- tai meriliikenneyhteyksiin, jotka ovat SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, on tarkoituksenmukaista säätää raja-arvoista, jotka perustuvat matkustajien vuosittaiseen keskimäärään, koska tämänkaltaiset raja-arvot vastaavat paremmin kyseisten toimintojen todellista taloudellista toimintaympäristöä ja niiden luonnetta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvinä palveluina.
(26)
Tiettyjen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen vapauttaminen ennakkoilmoitusvaatimuksesta ei estä jäsenvaltioita ilmoittamasta yksittäistä tukihanketta. Tällaisen ilmoituksen saatuaan tai arvioidessaan tietyn tukitoimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille kantelun seurauksena tai omasta aloitteestaan, komissio arvioi, täyttyvätkö tämän päätöksen edellytykset. Jolleivät ne täyty, toimenpidettä arvioidaan julkisesta palvelusta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevista puitteista annettuun tiedonantoon sisältyvien periaatteiden mukaisesti.
(27)
Tätä päätöstä olisi sovellettava jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten taloudellisen toiminnan avoimuudesta 16 päivänä marraskuuta 2006 annetun komission direktiivin 2006/111/EY (8) säännösten soveltamista rajoittamatta.
(28)
Tätä päätöstä olisi sovellettava unionin kilpailusääntöjen eikä varsinkaan SEUT-sopimuksen 101 ja 102 artiklan soveltamista rajoittamatta.
(29)
Tätä päätöstä olisi sovellettava julkisia hankintoja koskevan unionin lainsäädännön soveltamista rajoittamatta.
(30)
Tätä päätöstä olisi sovellettava julkisen palvelun velvoitteisiin liittyvään alakohtaiseen unionin lainsäädäntöön sisältyvien tiukempien säännösten soveltamista rajoittamatta.
(31)
Ennen tämän päätöksen voimaantuloa myönnetyn yksittäisen tuen osalta olisi annettava siirtymäsäännöksiä. Päätöksen 2005/842/EY mukaisesti ennen tämän päätöksen voimaantuloa käyttöön otetut tukiohjelmat olisi edelleen katsottava sisämarkkinoille soveltuviksi ja ilmoitusvaatimuksesta vapautetuiksi kahden vuoden ajan. Ennen tämän päätöksen voimaantuloa käyttöön otettu tuki, jota ei ole myönnetty päätöksen 2005/842/EY mukaisesti mutta joka täyttää tämän päätöksen edellytykset, olisi katsottava sisämarkkinoille soveltuvaksi ja ilmoitusvaatimuksesta vapautetuksi.
(32)
Komissio tarkastelee tätä päätöstä uudelleen, kun sen voimaantulosta on kulunut viisi vuotta,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä päätöksessä vahvistetaan edellytykset, joiden täyttyessä tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävä valtiontuki soveltuu sisämarkkinoille eikä siihen sovelleta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa vahvistettua ilmoitusvaatimusta.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä päätöstä sovelletaan korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen, joka myönnetään SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille ja joka kuuluu yhteen seuraavista luokista:
a)
enintään 15 miljoonan euron vuotuinen korvaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta muilla kuin liikenteen ja liikenneinfrastruktuurin aloilla.
Jos korvauksen määrä vaihtelee toimeksiannon aikana, vuotuinen määrä voidaan laskea toimeksiannon aikana odotettavissa olevien vuotuisten korvausmäärien keskiarvona;
b)
korvaus sairaanhoitopalveluja tarjoavien sairaaloiden tuottamista yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista, mukaan lukien soveltuvin osin hätäpalvelut; päätoimintoihin suoraan liittyvien oheistoimintojen harjoittaminen, erityisesti tutkimuksen alalla, ei kuitenkaan estä tämän kohdan soveltamista;
c)
korvaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta sellaisten sosiaalisten tarpeiden täyttämiseksi, joissa on kyse terveydenhuollosta, pitkäaikaishoidosta, lastenhoidosta, työmarkkinoille pääsystä ja paluusta, sosiaalisesta asuntotarjonnasta sekä muita heikommassa asemassa olevien ryhmien hoidosta ja sosiaalisesta osallisuudesta;
d)
korvaus sellaisten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta, jotka liittyvät saaria palveleviin lento- ja meriliikenneyhteyksiin, joiden keskimääräinen vuosittainen matkustajamäärä kahdelta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun toimeksiantamista edeltäneeltä tilikaudelta on enintään 300 000 matkustajaa;
e)
korvaus sellaisten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta, jotka liittyvät lentoasemiin ja satamiin, joiden keskimääräinen vuosittainen matkustajamäärä kahdelta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen toimeksiantamista edeltäneeltä tilikaudelta on lentoasemien tapauksessa enintään 200 000 matkustajaa ja satamien tapauksessa enintään 300 000 matkustajaa.
2. Tätä päätöstä sovelletaan ainoastaan silloin, kun yrityksen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottaminen kestää enintään 10 vuotta. Jos toimeksiannon kesto ylittää 10 vuotta, tätä päätöstä sovelletaan vain, jos palveluntarjoajan on tehtävä suuria investointeja, joiden kuolettaminen yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti kestää pidemmän aikaa.
3. Jos edellytykset tämän päätöksen soveltamiselle eivät enää täyty toimeksiannon aikana, tuesta on ilmoitettava SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
4. Lento- ja meriliikenteen alalla tätä päätöstä sovelletaan ainoastaan korvauksena julkisista palveluista myönnettyyn valtiontukeen, joka on myönnetty SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille ja joka on soveltuvin osin asetuksen (EY) N:o 1008/2008 ja asetuksen (EY) N:o 3577/92 mukaista.
5. Tätä päätöstä ei sovelleta valtiontukeen, joka myönnetään korvauksena julkisista palveluista sisämaanliikenteen alalla toimiville yrityksille.
3 artikla
Sisämarkkinoille soveltuvuus ja vapautus ilmoitusvaatimuksesta
Julkisista palveluista maksettavana korvauksena myönnettävä valtiontuki, joka täyttää tässä päätöksessä säädetyt edellytykset, soveltuu sisämarkkinoille ja on vapautettu SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa määrätystä ennakkoilmoitusvaatimuksesta, jos se täyttää myös SEUT-sopimuksesta tai unionin alakohtaisesta lainsäädännöstä johtuvat vaatimukset.
4 artikla
Toimeksianto
Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottaminen annetaan yritykselle yhdellä tai useammalla asiakirjalla, jonka muodon jokainen jäsenvaltio voi itse määrittää. Tällaisessa asiakirjassa tai tällaisissa asiakirjoissa on mainittava erityisesti:
a)
julkisen palvelun velvoitteiden sisältö ja kesto;
b)
kyseessä oleva yritys ja tarvittaessa alue;
c)
toimeksiantavan viranomaisen yritykselle mahdollisesti myöntämien yksin- tai erityisoikeuksien luonne;
d)
korvausmekanismi ja korvauksen laskennassa, valvonnassa ja tarkistamisessa käytettävät parametrit;
e)
järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi ja perimiseksi takaisin; ja
f)
viittaus tähän päätökseen.
5 artikla
Korvaus
1. Korvauksen määrä ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuvien nettokustannusten kattamiseksi, mukaan lukien kohtuullinen voitto.
2. Nettokustannukset voidaan laskea 3 kohdassa määriteltyjen kustannusten ja 4 kohdassa määriteltyjen tulojen välisenä erotuksena. Vaihtoehtoisesti ne voidaan laskea niiden nettokustannusten, jotka aiheutuvat yritykselle sen harjoittaessa liiketoimintaa julkisen palvelun velvoitteen alaisena, ja samalle yritykselle ilman kyseistä velvoitetta aiheutuvien nettokustannusten tai voiton välisenä erotuksena.
3. Kustannuksina on otettava huomioon kaikki yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta aiheutuvat kustannukset. Ne on laskettava yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti seuraavalla tavalla:
a)
jos kyseinen yritys harjoittaa toimintaa ainoastaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen alalla, yrityksen kaikki kustannukset voidaan ottaa huomioon;
b)
jos yritys harjoittaa myös toimintaa, joka ei koske yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, huomioon voidaan ottaa ainoastaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen kustannukset;
c)
yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun kustannuksiksi voidaan katsoa kaikki kyseisen palvelun tuottamiseen liittyvät suorat kustannukset ja asianmukainen osuus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvälle palvelulle ja muulle toiminnalle yhteisistä kustannuksista;
d)
investointeihin ja erityisesti infrastruktuuri-investointeihin liittyvät kustannukset voidaan ottaa huomioon, jos ne ovat välttämättömiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamiselle.
4. Huomioon otettaviin tuloihin sisältyvät vähintään kaikki yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta saatavat tulot riippumatta siitä, luokitellaanko kyseiset tulot SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitetuksi valtiontueksi. Jos yrityksellä on yksin- tai erityisoikeuksia muuhun toimintaan kuin myönnettyä tukea koskevaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun, ja kyseisestä toiminnasta saadaan suurempi kuin kohtuullinen tuotto, tai jos yritys hyötyy muista valtion myöntämistä eduista, nämä on laskettava mukaan sen tuloihin riippumatta siitä, miten ne luokitellaan sovellettaessa SEUT-sopimuksen 107 artiklaa. Asianomainen jäsenvaltio voi päättää, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamiseen liittymättömistä muista toiminnoista saatava voitto on kokonaan tai osittain osoitettava yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun rahoittamiseen.
5. Tässä päätöksessä kohtuullisella voitolla tarkoitetaan sitä pääoman tuottoastetta, jota keskivertoyritys edellyttäisi harkitessaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamista koko toimeksiannon keston ajan, ottaen huomioon riskin suuruus. ’Pääoman tuottoasteella’ tarkoitetaan sisäistä korkokantaa, jonka yritys saa sijoittamastaan pääomasta toimeksiannon keston aikana. Riskin suuruus riippuu kyseessä olevasta toimialasta, palvelun tyypistä ja korvauksen ominaispiirteistä.
6. Jäsenvaltiot voivat kohtuullista tuottoa määrittäessään ottaa käyttöön kannustinperusteita, jotka voivat liittyä etenkin tuotetun palvelun laatuun ja tuotannon tehokkuuden kasvuun. Tehokkuuden lisääntyminen ei saa heikentää tuotetun palvelun laatua. Tuotannollisiin tehokkuusetuihin mahdollisesti liittyvät palkinnot on asetettava sellaiselle tasolle, että kyseiset edut on mahdollista jakaa tasapainoisesti yrityksen ja jäsenvaltion ja/tai käyttäjien kesken.
7. Sovellettaessa tätä päätöstä kohtuullisena pääoman tuottoasteena pidetään tuottoastetta, joka ei ylitä sovellettavaa swap-korkoa, jota on korotettu 100 peruspisteellä. Sovellettava swap-korko on se swap-korko, jonka maturiteetti ja valuutta vastaavat toimeksiannon kestoa ja valuuttaa. Kun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamiseen ei liity huomattavaa kaupallista tai sopimusriskiä, erityisesti kun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta aiheutuvat nettokustannukset korvataan jälkikäteen täysimääräisesti, kohtuullinen voitto ei saa olla suurempi kuin sovellettava swap-korko korotettuna 100 peruspisteellä.
8. Jos pääoman tuottoasteen käyttö ei ole asianmukaista erityisten olosuhteiden takia, jäsenvaltiot voivat käyttää muita tuottoindikaattoreita kohtuullisen voiton määrittämiseksi; tällaisia ovat esimerkiksi keskimääräinen oman pääoman tuotto, sijoitetun pääoman tuotto, kokonaispääoman tuotto ja myyntituotto. ’Tuotolla’ tarkoitetaan kyseisen vuoden liiketulosta ennen korkoja ja veroja (EBIT). Sopimuksen voimassaoloajan keskimääräinen tuotto lasketaan käyttämällä viite- ja diskonttokorkojen määrittämisessä sovellettavan menetelmän tarkistamisesta annetussa komission tiedonannossa (9) täsmennettyä diskonttokorkoa. Riippumatta siitä, mikä indikaattori valitaan, jäsenvaltion on pystyttävä toimittamaan komission pyynnöstä todisteet siitä, ettei voitto ylitä sitä, mitä keskivertoyritys edellyttäisi harkitessaan palvelun tuottamista, esimerkiksi toimittamalla tiedot kilpailuolosuhteissa myönnetyistä samantyyppisistä sopimuksista saaduista tuotoista.
9. Kun yritys harjoittaa toimintaa sekä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen alalla että kyseisen alan ulkopuolella, sisäisessä kirjanpidossa on eriteltävä ja erotettava toisistaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen ja muiden palvelujen tuottamisesta syntyneet menot ja tulot sekä menojen ja tulojen kohdentamisessa käytettävät parametrit. Mahdolliseen muuhun toimintaan kuin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamiseen liittyviin kustannuksiin on sisällytettävä kaikki suorat kustannukset, asianmukainen osuus yhteisistä kustannuksista sekä riittävä tuotto pääomalle. Näiden kustannusten osalta ei myönnetä korvausta.
10. Jäsenvaltioiden on vaadittava kyseistä yritystä maksamaan takaisin kaikki sen saamat mahdolliset liialliset korvaukset.
6 artikla
Liiallisten korvausten valvonta
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamiseen myönnettävä korvaus täyttää tässä päätöksessä vahvistetut vaatimukset ja erityisesti, että yrityksen saama korvaus ei ylitä 5 artiklan mukaisesti määritettyä määrää. Niiden on toimitettava komission pyynnöstä asiaa koskevat todisteet. Jäsenvaltioiden on tehtävä säännöllisiä tarkastuksia tai huolehdittava siitä, että tällaisia tarkastuksia tehdään vähintään kolmen vuoden välein toimeksiannon aikana ja sen päätyttyä.
2. Kun yrityksen saama korvaus ylittää 5 artiklan mukaisesti määritetyn määrän, jäsenvaltioiden on vaadittava kyseistä yritystä maksamaan takaisin kaikki sen saamat liialliset korvaukset, ja korvauksen laskentaparametrit on saatettava ajan tasalle tulevaisuutta varten. Jos liialliset korvaukset ovat enintään 10 prosenttia korvauksen keskimääräisestä vuosittaisesta määrästä, ne voidaan siirtää seuraavalle kaudelle ja vähentää kyseiseltä kaudelta maksettavan korvauksen määrästä.
7 artikla
Avoimuus
Yli 15 miljoonan euron korvauksista, jotka myönnetään yritykselle, joka harjoittaa toimintaa myös yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun ulkopuolella, asianomaisen jäsenvaltion on julkaistava seuraavat tiedot internetissä tai muulla asianmukaisella tavalla:
a)
toimeksianto tai tiivistelmä, joka sisältää 4 artiklassa luetellut tiedot;
b)
yritykselle vuosittain myönnettävän tuen määrä.
8 artikla
Tietojen asettaminen saataville
Jäsenvaltioiden on pidettävä toimeksiantokauden aikana ja vähintään kymmenen vuoden ajan sen päättymisestä saatavilla kaikki sellaiset tiedot, jotka tarvitaan sen määrittämiseksi, ovatko myönnetyt korvaukset tämän päätöksen mukaisia.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän kirjallisesta pyynnöstä kaikki tiedot, jotka komissio katsoo tarvitsevansa määrittääkseen, ovatko voimassa olevat korvaustoimenpiteet tämän päätöksen mukaisia.
9 artikla
Kertomukset
Jäsenvaltioiden on kahden vuoden välein toimitettava komissiolle kertomus tämän päätöksen täytäntöönpanosta. Kertomuksissa on esitettävä yksityiskohtainen katsaus tämän päätöksen soveltamiseen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen eri palveluluokkien osalta, mukaan lukien:
a)
tämän päätöksen soveltaminen soveltamisalaan kuuluviin palveluihin, mukaan lukien sisäiset toiminnot;
b)
tämän päätöksen mukaisesti myönnetyn tuen kokonaismäärä ja sen jakautuminen tuensaajien toimialoille;
c)
selvitys siitä, onko päätöksen soveltaminen johtanut tietyn palvelutyypin osalta vaikeuksiin tai kolmansien kanteluihin;
ja
d)
muut komission mahdollisesti edellyttämät tämän päätöksen soveltamista koskevat tiedot, jotka on täsmennettävä hyvissä ajoin ennen kertomusten toimittamisen määräaikaa.
Ensimmäinen kertomus on toimitettava 30 päivään kesäkuuta 2014 mennessä.
10 artikla
Siirtymäsäännökset
Tätä päätöstä sovelletaan yksittäiseen tukeen ja tukiohjelmiin seuraavasti:
a)
päätöksen 2005/842/EY mukaisesti ennen tämän päätöksen voimaantuloa käyttöön otettu tukiohjelma, joka soveltui sisämarkkinoille ja oli vapautettu ilmoitusvaatimuksesta, katsotaan edelleen sisämarkkinoille soveltuvaksi ja ilmoitusvaatimuksesta vapautetuksi kahden vuoden ajan;
b)
kaikki ennen tämän päätöksen voimaantuloa käyttöön otettu tuki, joka ei ollut päätöksen 2005/842/EY mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja jota ei ollut vapautettu ilmoitusvaatimuksesta, mutta joka täyttää tämän päätöksen edellytykset, soveltuu sisämarkkinoille ja on vapautettu ennakkoilmoitusvaatimuksesta.
11 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätös 2005/842/EY.
12 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan 31 päivänä tammikuuta 2012.
13 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2011.


Input:
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1226/2010
2010 m. gruodžio 20 d.
iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1236/2005 dėl prekybos tam tikromis prekėmis, kurios galėtų būti naudojamos mirties bausmei vykdyti, kankinimui ar kitokiam žiauriam, nežmoniškam ar žeminančiam elgesiui ir baudimui
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2005 m. birželio 27 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1236/2005 dėl prekybos tam tikromis prekėmis, kurios galėtų būti naudojamos mirties bausmei vykdyti, kankinimui ar kitokiam žiauriam, nežmoniškam ar žeminančiam elgesiui ir baudimui (1), ypač į jo 12 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1)
Reglamento (EB) Nr. 1236/2005 I priede išvardytos kompetentingos institucijos, kurioms priskirtos tikslios funkcijos, susijusios su to reglamento įgyvendinimu.
(2)
Estijos prašymu informacija apie kompetentingą Estijos instituciją turėtų būti iš dalies pakeista,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1236/2005 I priedas iš dalies keičiamas taip, kaip nurodyta šio reglamento priede.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. gruodžio 20 d.


Input:
DECYZJA RADY
z dnia 27 września 2010 r.
w sprawie podpisania Dobrowolnej umowy o partnerstwie pomiędzy Unią Europejską i Republiką Kamerunu dotyczącej egzekwowania prawa, zarządzania i handlu w dziedzinie leśnictwa oraz handlu produktami z drewna wprowadzanymi na terytorium Unii Europejskiej (FLEGT)
(2011/200/UE)
RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej, w szczególności jego art. 207 w związku z art. 218 ust. 5,
uwzględniając wniosek Komisji Europejskiej,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
W maju 2003 r. Komisja Europejska przyjęła komunikat skierowany do Rady i Parlamentu Europejskiego zatytułowany: „Egzekwowanie prawa, zarządzanie i handel w dziedzinie leśnictwa (Forest Law Enforcement, Governance and Trade - FLEGT): wniosek w sprawie planu działań UE”, w którym wezwała do podjęcia środków mających na celu rozwiązanie problemu nielegalnego pozyskiwania drewna poprzez przyjęcie dobrowolnych umów o partnerstwie z krajami produkującymi drewno. Rada przyjęła konkluzje dotyczące planu działań w październiku 2003 r. (1), a w dniu 11 lipca 2005 r. Parlament Europejski przyjął w tej sprawie rezolucję (2).
(2)
W dniu 5 grudnia 2005 r. Rada upoważniła Komisję do rozpoczęcia negocjacji w sprawie umów o partnerstwie mających na celu wprowadzenie w życie planu działań Unii w zakresie egzekwowania prawa, zarządzania i handlu w dziedzinie leśnictwa (FLEGT).
(3)
W dniu 20 grudnia 2005 r. Rada przyjęła rozporządzenie (WE) nr 2173/2005 (3) ustanawiające system zezwoleń FLEGT na przywóz drewna do Unii z państw, z którymi Unia zawarła dobrowolne umowy o partnerstwie.
(4)
Negocjacje z Republiką Kamerunu zakończono, a Dobrowolną umowę o partnerstwie pomiędzy Unią Europejską i Republiką Kamerunu dotyczącą egzekwowania prawa, zarządzania i handlu w dziedzinie leśnictwa oraz handlu produktami z drewna wprowadzanymi na terytorium Unii Europejskiej (FLEGT) (zwaną dalej „Umową”) parafowano w dniu 6 maja 2010 r.
(5)
Umowa powinna zostać podpisana, z zastrzeżeniem jej zawarcia,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
Niniejszym zatwierdza się w imieniu Unii podpisanie Dobrowolnej umowy o partnerstwie pomiędzy Unią Europejską i Republiką Kamerunu dotyczącej egzekwowania prawa, zarządzania i handlu w dziedzinie leśnictwa oraz handlu produktami z drewna wprowadzanymi na terytorium Unii Europejskiej (FLEGT), z zastrzeżeniem zawarcia tej umowy.
Tekst Umowy dołącza się do niniejszej decyzji (4).
Artykuł 2
Przewodniczący Rady zostaje niniejszym upoważniony do wyznaczenia osoby umocowanej do podpisania Umowy w imieniu Unii, z zastrzeżeniem jej zawarcia.
Artykuł 3
Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem jej przyjęcia.
Sporządzono w Brukseli dnia 27 września 2010 r.


Input:
ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 1202/2011
z dnia 18 listopada 2011 r.
dotyczące klasyfikacji niektórych towarów według Nomenklatury scalonej
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie Rady (EWG) nr 2658/87 z dnia 23 lipca 1987 r. w sprawie nomenklatury taryfowej i statystycznej oraz w sprawie Wspólnej Taryfy Celnej (1), w szczególności jego art. 9 ust. 1 lit. a),
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
W celu zapewnienia jednolitego stosowania Nomenklatury scalonej, stanowiącej załącznik do rozporządzenia (EWG) nr 2658/87, konieczne jest przyjęcie środków dotyczących klasyfikacji towaru określonego w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
(2)
Rozporządzeniem (EWG) nr 2658/87 ustanowiono Ogólne reguły interpretacji Nomenklatury scalonej. Reguły te stosuje się także do każdej innej nomenklatury, która jest w całości lub w części oparta na Nomenklaturze scalonej, bądź która dodaje do niej jakikolwiek dodatkowy podpodział i która została ustanowiona szczególnymi przepisami unijnymi, w celu stosowania środków taryfowych i innych środków odnoszących się do obrotu towarowego.
(3)
Stosownie do wymienionych wyżej ogólnych reguł, towar opisany w kolumnie 1. tabeli zamieszczonej w załączniku należy klasyfikować do kodu CN wskazanego w kolumnie 2., na mocy uzasadnień określonych w kolumnie 3. tej tabeli.
(4)
Należy zagwarantować, aby wiążąca informacja taryfowa wydana przez organy celne państw członkowskich odnośnie do klasyfikacji towarów w Nomenklaturze scalonej, która nie jest zgodna z niniejszym rozporządzeniem, mogła być nadal przywoływana przez otrzymującego przez okres trzech miesięcy, zgodnie z art. 12 ust. 6 rozporządzenia Rady (EWG) nr 2913/92 z dnia 12 października 1992 r. ustanawiającego Wspólnotowy Kodeks Celny (2).
(5)
Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Komitetu Kodeksu Celnego,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
Towar opisany w kolumnie 1. tabeli zamieszczonej w załączniku klasyfikuje się w Nomenklaturze scalonej do kodu CN wskazanego w kolumnie 2. tej tabeli.
Artykuł 2
Wiążąca informacja taryfowa wydana przez organy celne państw członkowskich, która nie jest zgodna z niniejszym rozporządzeniem, może być nadal przywoływana przez okres trzech miesięcy, zgodnie z art. 12 ust. 6 rozporządzenia (EWG) nr 2913/92.
Artykuł 3
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 18 listopada 2011 r.


Input:
РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 376/2010 НА КОМИСИЯТА
от 3 май 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 983/2009 за разрешение и отхвърляне на дадени здравни претенции за храните, които се отнасят до намаляване на риска от заболяване и развитието и здравето на децата
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно хранителни и здравни претенции за храните (1), и по-специално член 17, параграф 3 от него,
след консултации с Европейския орган за безопасност на храните,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 16, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 становище на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ), наричан по-долу „Органът“, което е в подкрепа на разрешаването на здравна претенция, трябва да включва някои подробни данни. Съобразно това посочените данни следва да са изложени в приложението с разрешени претенции към регламентите, с които се разрешават и/или отхвърлят някои здравни претенции за храните, и да включват, според случая, преформулирания текст на претенцията, специфичните условия за използването на претенцията и - когато това е приложимо - условията или ограниченията за употреба на храната и/или допълнително твърдение или предупреждение в съответствие с правилата, посочени в Регламент (ЕО) № 1924/2006, и в съгласие със становищата на Органа.
(2)
Вследствие на две становища на Органа относно растителните станоли и растителните стероли и намаляването/понижаването на нивото на LDL-холестерола (въпрос № EFSA-Q-2008-085 и въпрос № EFSA-Q-2008-118) (2) с Регламент (ЕО) № 983/2009 на Комисията (3) Комисията разреши здравните претенции, според които за растителните стероли/растителните станолови естери е доказано, че „намаляват нивото на/понижават в значителна степен холестерола в кръвта. Високото ниво на холестерол е рисков фактор за развитието на коронарна болест на сърцето“, като специфичните условия за използването им са указването на „Информация за потребителя, че полезният ефект се получава при дневен прием на поне 2 g растителни стероли/станоли“.
(3)
В контекста на процедурата за разрешаване на здравни претенции съгласно Регламент (ЕО) № 1924/2006 на заседанието си от 20 февруари 2009 г. Постоянният комитет по хранителната верига и здравето на животните заключи, че по отношение на указанието за количествения ефект на здравните претенции е необходимо научно становище от страна на Органа, за да се гарантира, че такива здравни претенции са разрешени по начин, който не въвежда потребителя в заблуждение, и че условията за използване са определени по адекватен начин. В тази връзка Комисията отправи искане за становище до Органа в съответствие с член 19, параграф 2 от посочения регламент.
(4)
На 3 август 2009 г. Комисията и държавите-членки получиха научно становище от Органа (въпрос № EFSA-Q-2009-00530 и въпрос № EFSA-Q-2009-00718) (4), в което се заключава, че при дневен прием от 1,5-2,4 g растителни стероли/станоли, добавени в храни като подобни на маргарин масла за мазане, майонеза, салатни сосове и млечни продукти, може да се очаква средно намаление от 7 до 10,5 % и че това намаление е от биологично значение. Освен това Органът посочи, че понижаването на нивата на LDL-холестерола в кръвта обикновено се установява в рамките на 2-3 седмици и може да бъде поддържано чрез продължителната употреба на растителни стероли/станоли.
(5)
Поради това, с оглед на научното становище на Органа и с цел да се гарантира, че такива здравни претенции, позоваващи се на степента на заявения ефект, са разрешени по начин, който не въвежда потребителя в заблуждение, и че условията за използване са определени по адекватен начин, е необходимо да се изменят условията за използване, посочени за двете разрешени здравни претенции, свързани с ефектите на растителните стероли и растителните станолови естери за понижаване на нивото на холестерол в кръвта.
(6)
Вследствие на становището на Органа относно незаменимите мастни киселини, и по-конкретно α-линоленовата киселина (ALA) и линоловата киселина (LA) и нормалния растеж и развитие на децата (въпрос № EFSA-Q-2008-079) (5) с Регламент (ЕО) № 983/2009 Комисията разреши здравната претенция „Незаменимите мастни киселини са необходими за нормалния растеж и развитие на децата“, като специфичните условия за използването ѝ са указването на „Информация за потребителя, че полезният ефект се получава при дневен прием на линолова киселина в количество, което представлява 1 % от общата енергия за деня, и на α-линоленова киселина в количество, което представлява 0,2 % от общата енергия за деня“.
(7)
В контекста на процедурата за разрешаване на здравни претенции съгласно Регламент (ЕО) № 1924/2006 на заседанието си от 20 февруари 2009 г. Постоянният комитет по хранителната верига и здравето на животните заключи, че следва да се отправи запитване до Органа, който да даде общо становище относно референтните стойности за целите на етикетирането за мастни киселини, което да направи възможно преразглеждането на условията за използване на съответната разрешена здравна претенция в съответствие с член 19, параграф 2 от посочения регламент. На 3 август 2009 г. Комисията и държавите-членки получиха научното становище на Органа (въпрос № EFSA-Q-2009-00548) (6), в което се заключава, че предложената за указване върху етикетите референтна стойност от 2 g за n-3 полиненаситената мастна киселина (PUFA) ALA е в съответствие с препоръчителните индивидуални дози на прием за населението в европейските страни. Освен това Органът предложи референтна стойност на прием от 10 g, която да се указва върху етикетите за n-6 PUFA LA.
(8)
Поради това, с оглед на научното становище на Органа и с цел да се определят подходящи условия за използването на здравните претенции, свързани с ефектите на мастните киселини, е необходимо да се изменят условията за използване, определени за разрешената здравна претенция, свързана с ефектите на незаменимите мастни киселини за нормалния растеж и развитие на децата.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение от страна на Европейския парламент и Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Таблицата в приложение I към Регламент (ЕО) № 983/2009 се изменя, както следва:
1.
Текстът на първото вписване в петата колона („Условия за използването на претенцията“) се заменя със следния текст:
„Информация за потребителя, че полезният ефект се получава при дневен прием на 1,5-2,4 g растителни стероли. Посочването на степента на ефекта може да се извършва само за храни от следните категории: жълти масла за мазане, млечни продукти, майонеза и салатни сосове. При посочването на степента на ефекта потребителят трябва да е информиран за целия му спектър на действие - „7-10 %“ и времето, за което той се постига - „в рамките на 2-3 седмици“.“
2.
Текстът на второто вписване в петата колона („Условия за използването на претенцията“) се заменя със следния текст:
„Информация за потребителя, че полезният ефект се получава при дневен прием на 1,5-2,4 g растителни станоли. Посочването на степента на ефекта може да се извършва само за храни от следните категории: жълти масла за мазане, млечни продукти, майонеза и салатни сосове. При посочването на степента на ефекта потребителят трябва да е информиран за целия му спектър на действие - „7-10 %“ и времето, за което той се постига - „в рамките на 2-3 седмици“.“
3.
Текстът на третото вписване в петата колона („Условия за използването на претенцията“) се заменя със следния текст:
„Информация за потребителя, че полезният ефект се получава при дневен прием на 2 g α-линоленова киселина (ALA) и дневен прием на 10 g линолова киселина (LA)“.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 3 май 2010 година.


Input:
DÉCISION DU CONSEIL
du 26 septembre 2011
relative à la conclusion d’un accord entre l’Union européenne et le gouvernement de la République fédérative du Brésil sur la sécurité de l’aviation civile
(2011/694/UE)
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 100, paragraphe 2, et son article 207, paragraphe 4, premier alinéa, en liaison avec l’article 218, paragraphe 6, point a), l’article 218, paragraphe 7 et l’article 218, paragraphe 8, premier alinéa,
vu la proposition de la Commission européenne,
vu l’approbation du Parlement européen,
considérant ce qui suit:
(1)
La Commission a négocié, au nom de l’Union européenne, un accord avec le gouvernement de la République fédérative du Brésil sur la sécurité de l’aviation civile, conformément à la décision du Conseil autorisant la Commission à entamer des négociations.
(2)
L’accord entre l’Union européenne et le gouvernement de la République fédérative du Brésil sur la sécurité de l’aviation civile (ci-après dénommé «accord») a été signé le 14 juillet 2010, sous réserve de sa conclusion conformément à la décision no 2010/489/UE du Conseil (1).
(3)
Il convient d’approuver cet accord.
(4)
Il est nécessaire d’établir des règles de procédure pour la participation de l’Union aux organes mixtes institués par l’accord ainsi que pour l’adoption de certaines décisions concernant notamment la modification de l’accord et de ses annexes, l’ajout de nouvelles annexes, la résiliation d’annexes particulières, les consultations et le règlement des litiges et l’adoption de mesures de sauvegarde.
(5)
Les États membres devront prendre les mesures nécessaires pour veiller à ce que les accords bilatéraux conclus avec le Brésil dans le même domaine soient résiliés à la date d’entrée en vigueur de l’accord,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
1. L’accord entre l’Union européenne et le gouvernement de la République fédérative du Brésil sur la sécurité de l’aviation civile (ci-après dénommé «accord») est approuvé au nom de l’Union.
2. Le texte de l’accord est joint à la présente décision.
Article 2
Le président du Conseil est autorisé à désigner la ou les personnes habilitées à procéder à la notification prévue à l’article 16, paragraphe 1, de l’accord.
Article 3
1. L’Union est représentée, au sein du comité mixte institué par l’article 9 de l’accord, par la Commission européenne assistée de l’Agence européenne de la sécurité aérienne et accompagnée des autorités aéronautiques en qualité de représentants des États membres.
2. L’Union est représentée, au sein du comité mixte sectoriel en matière de certification prévu à l’annexe A, point 2.1.1, de l’accord et au sein du comité mixte sectoriel en matière d’entretien prévu à l’annexe B, point 4.1.1, de l’accord, par l’Agence européenne de la sécurité aérienne assistée des autorités aéronautiques directement concernées par l’ordre du jour de chaque réunion.
Article 4
1. La Commission, après consultation du comité spécial institué par le Conseil, détermine la position à prendre par l’Union au sein du comité mixte en ce qui concerne:
-
l’adoption ou la modification du règlement intérieur du comité mixte prévu à l’article 9 de l’accord.
2. La Commission, après consultation du comité spécial visé au paragraphe 1 et tenant pleinement compte de son avis, peut prendre les mesures suivantes:
-
adopter des mesures de sauvegarde conformément à l’article 6 de l’accord,
-
demander des consultations conformément à l’article 15 de l’accord,
-
prendre des mesures de suspension conformément à l’article 10 de l’accord,
-
dans la mesure où la Commission a soumis une analyse factuelle approfondie des effets et de la faisabilité des modifications prévues, modifier les annexes de l’accord conformément à l’article 16, paragraphe 5, de l’accord, dans la mesure où ces modifications sont compatibles avec les actes juridiques de l’Union applicables en la matière et n’entraînent aucune modification de ceux-ci;
-
retirer des annexes particulières conformément à l'article 16, paragraphes 3 et 5, de l’accord;
-
prendre toute autre mesure que doit prendre une partie selon les dispositions de l’accord, sous réserve du paragraphe 3 du présent article et de la législation de l’Union.
3. Le Conseil prend des décisions à la majorité qualifiée sur proposition de la Commission et conformément aux dispositions du traité, concernant toute autre modification de l’accord ne relevant pas du champ d’application du paragraphe 2 du présent article.
Article 5
La présente décision entre en vigueur le jour de son adoption.
Fait à Bruxelles, le 26 septembre 2011.


Input:
DIRETTIVA 2010/66/UE DEL CONSIGLIO
del 14 ottobre 2010
recante modifica della direttiva 2008/9/CE che stabilisce norme dettagliate per il rimborso dell’imposta sul valore aggiunto, previsto dalla direttiva 2006/112/CE, ai soggetti passivi non stabiliti nello Stato membro di rimborso, ma in un altro Stato membro
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 113,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (2),
deliberando secondo una procedura legislativa speciale,
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 2008/9/CE del Consiglio, del 12 febbraio 2008 che stabilisce norme dettagliate per il rimborso dell’imposta sul valore aggiunto (IVA), previsto dalla direttiva 2006/112/CE, ai soggetti passivi non stabiliti nello Stato membro di rimborso, ma in un altro Stato membro (3), si applica alle richieste di rimborso presentate anteriormente al 31 dicembre 2009.
(2)
Al fine di applicare la direttiva 2008/9/CE, gli Stati membri hanno l’obbligo di predisporre portali elettronici mediante il quale i soggetti passivi stabiliti in uno Stato membro inoltrano le richieste di rimborso dell’IVA addebitata loro in uno Stato nel quale non sono stabiliti. Tali portali elettronici dovrebbero essere stati messi in funzione a decorrere dal 1o gennaio 2010.
(3)
In un numero limitato di Stati membri la messa a punto e il funzionamento dei portali elettronici sono stati inficiati da una serie di gravi ritardi e da svariati problemi tecnici, impedendo così la presentazione nei tempi previsti di alcune richieste di rimborso. A norma della direttiva 2008/9/CE, le richieste di rimborso devono essere presentate allo Stato membro di stabilimento al più tardi il 30 settembre dell’anno civile successivo al periodo di riferimento. In considerazione di detto termine e del mancato funzionamento di alcuni portali elettronici, taluni soggetti passivi rischiano di non poter esercitare il loro diritto a detrarre l’IVA sulle spese sostenute nel 2009. In via eccezionale è opportuno pertanto prorogare al 31 marzo 2011 il termine per le richieste di rimborso relative ai periodi di riferimento del 2009.
(4)
Conformemente al punto 34 dell’accordo interistituzionale «Legiferare meglio» (4), gli Stati membri sono incoraggiati a redigere e a rendere pubblici, nell’interesse proprio e dell’Unione, prospetti indicanti, per quanto possibile, la concordanza tra la presente direttiva e i provvedimenti di attuazione.
(5)
Per permettere ai soggetti passivi di non rispettare il termine del 30 settembre 2010 per le richieste relative ai periodi di riferimento del 2009, la presente direttiva dovrebbe applicarsi a decorrere dal 1o ottobre 2010.
(6)
È opportuno pertanto modificare di conseguenza la direttiva 2008/9/CE,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
All’articolo 15, paragrafo 1, della direttiva 2008/9/CE è aggiunto il comma seguente:
«Le richieste di rimborso relative a periodi di riferimento del 2009 sono presentate allo Stato membro di stabilimento entro il 31 marzo 2011.»
Articolo 2
1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva con effetto al 1o ottobre 2010. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all’atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 3
La presente direttiva entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Essa si applica a decorrere dal 1o ottobre 2010.
Articolo 4
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Lussemburgo, addì 14 ottobre 2010.


Input:
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 15/2012
ze dne 10. ledna 2012,
kterým se po sto šedesáté druhé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným se sítí Al-Kajdá
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným se sítí Al-Kajdá (1), a zejména na čl. 7 odst. 1 písm. a) a čl. 7a odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2)
Dne 28. prosince 2011 rozhodl Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN vyjmout šest subjektů ze seznamu osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, poté, co zvážil žádost o výmaz ze seznamu předloženou těmito subjekty a souhrnnou zprávu ombudsmana vypracovanou podle rezoluce Rady bezpečnost OSN 1904(2009). Dne 30. prosince 2011 Výbor pro sankce navíc rozhodl vyjmout ze seznamu jednu fyzickou osobu.
(3)
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 by proto měla být odpovídajícím způsobem aktualizována,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. ledna 2012.


Input:
ΚΑΤ’ ΕΞΟΥΣΙΟΔΌΤΗΣΗ ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΣ (ΕΕ) αριθ. 311/2012 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 21ης Δεκεμβρίου 2011
για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 809/2004 για την εφαρμογή της οδηγίας 2003/71/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου όσον αφορά τις πληροφορίες που περιλαμβάνονται στα ενημερωτικά δελτία και τις διαφημίσεις
(Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη την οδηγία 2003/71/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 4ης Νοεμβρίου 2003, σχετικά με το ενημερωτικό δελτίο που πρέπει να δημοσιεύεται κατά τη δημόσια προσφορά κινητών αξιών ή την εισαγωγή τους προς διαπραγμάτευση και την τροποποίηση της οδηγίας 2001/34/ΕΚ (1), και ιδίως το άρθρο 7 παράγραφος 1,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 809/2004 της Επιτροπής (2) απαιτεί από τους εκδότες τρίτων χωρών να συντάσσουν τις ιστορικές χρηματοοικονομικές πληροφορίες στα ενημερωτικά δελτία για την προσφορά κινητών αξιών στο κοινό ή την εισαγωγή κινητών αξιών προς διαπραγμάτευση σε οργανωμένη αγορά σύμφωνα με τα Διεθνή Πρότυπα Χρηματοοικονομικής Αναφοράς (ΔΠΧΑ) ή με τα εθνικά λογιστικά πρότυπα τρίτης χώρας υπό την προϋπόθεση ότι είναι ισοδύναμα με τα ΔΠΧΑ.
(2)
Προκειμένου να αξιολογηθεί η ισοδυναμία των Γενικά Αποδεκτών Λογιστικών Αρχών (ΓΑΛΑ) της τρίτης χώρας με τα εγκεκριμένα ΔΠΧΑ, ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1569/2007 της Επιτροπής (3) προβλέπει τον ορισμό της ισοδυναμίας και θεσπίζει μηχανισμό για τον προσδιορισμό της ισοδυναμίας των ΓΑΛΑ μιας τρίτης χώρας. Σύμφωνα με τους όρους του μηχανισμού ισοδυναμίας, θα μπορούσε να επιτραπεί στους εκδότες τρίτων χωρών να χρησιμοποιούν τις ΓΑΛΑ των τρίτων χωρών οι οποίες συγκλίνουν ή έχουν δεσμευθεί να υιοθετήσουν τα ΔΠΧΑ για μια μεταβατική περίοδο που λήγει στις 31 Δεκεμβρίου του 2011. Είναι σημαντικό να αξιολογηθούν οι προσπάθειες εκείνων των χωρών που έχουν λάβει μέτρα για τη σύγκλιση των λογιστικών προτύπων τους ή για την υιοθέτηση των ΔΠΧΑ. Ως εκ τούτου, ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1569/2007 τροποποιήθηκε ώστε να παραταθεί αυτή η μεταβατική περίοδος μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου του 2014. Η Επιτροπή έλαβε υπόψη της την έκθεση που υπέβαλε η Ευρωπαϊκή Αρχή Κινητών Αξιών και Αγορών (ΕΑΚΑΑ) τον Νοέμβριο του 2010 σχετικά με την Κίνα, τον Καναδά, την Ινδία και τη Νότια Κορέα, στις οποίες είχε χορηγηθεί μεταβατική περίοδος με την απόφαση 2008/961/ΕΚ της Επιτροπής, της 12ης Δεκεμβρίου 2008, σχετικά με τη χρήση από εκδότες κινητών αξιών τρίτων χωρών των εθνικών λογιστικών προτύπων ορισμένων τρίτων χωρών και των διεθνών προτύπων χρηματοοικονομικής αναφοράς για την προετοιμασία των ενοποιημένων χρηματοοικονομικών τους καταστάσεων (4), και τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1289/2008 της Επιτροπής, της 12ης Δεκεμβρίου 2008, για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 809/2004 της Επιτροπής για την εφαρμογή της οδηγίας 2003/71/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου όσον αφορά τις πληροφορίες που περιλαμβάνονται στα ενημερωτικά δελτία και τις διαφημίσεις (5), καθώς και τις επικαιροποιήσεις για την Κίνα και την Ινδία από τον Απρίλιο του 2011.
(3)
Τον Απρίλιο του 2010 το Υπουργείο Οικονομικών της Κίνας εξέδωσε έναν «χάρτη πορείας για τη συνεχή σύγκλιση των λογιστικών προτύπων για τις επιχειρήσεις με τα ΔΠΧΑ» (ΛΠΕ), όπου επαναλαμβάνεται η δέσμευση της Κίνας να συνεχίσει τη διαδικασία της σύγκλισης με τα ΔΠΧΑ. Από τον Οκτώβριο του 2010 όλα τα ισχύοντα πρότυπα και ερμηνείες που εκδόθηκαν από τον Οργανισμό Διεθνών Λογιστικών Προτύπων έχουν εφαρμοστεί στα ΛΠΕ. Το επίπεδο σύγκλισης έχει κριθεί ως ικανοποιητικό από την ΕΑΚΑΑ και οι διαφορές δεν ισοδυναμούν με μη συμμόρφωση με τα ΔΠΧΑ. Κρίνεται επομένως σκόπιμο να θεωρούνται οι ΓΑΛΑ της Κίνας ισοδύναμες με τα εγκεκριμένα ΔΠΧΑ από την 1η Ιανουαρίου του 2012.
(4)
Το Συμβούλιο Λογιστικών Προτύπων του Καναδά ανέλαβε δημόσια δέσμευση, τον Ιανουάριο του 2006, να υιοθετήσει τα ΔΠΧΑ μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου του 2011. Έχει εγκριθεί η ενσωμάτωση των ΔΠΧΑ στο Εγχειρίδιο του Καναδικού Ιδρύματος Ορκωτών Λογιστών ως καναδικών ΓΑΛΑ για όλες τις κερδοσκοπικές επιχειρήσεις που υπόκεινται σε δημόσια λογιστική από το 2011. Ως εκ τούτου, είναι σκόπιμο να θεωρούνται οι καναδικές ΓΑΛΑ ισοδύναμες με τα ΔΠΧΑ, από την 1η Ιανουαρίου του 2012.
(5)
Η Κορεατική Επιτροπή Χρηματοπιστωτικής Εποπτείας και το Κορεατικό Λογιστικό Ινστιτούτο ανέλαβαν δημόσια δέσμευση, τον Μάρτιο του 2007, να υιοθετήσουν, έως τις 31 Δεκεμβρίου 2011, τα ΔΠΧΑ. Ο Κορεατικός Οργανισμός Λογιστικών Προτύπων έχει υιοθετήσει τα ΔΠΧΑ ως κορεατικά ΔΠΧΑ (K-ΔΠΧΑ). Τα K-ΔΠΧΑ είναι πανομοιότυπα με τα ΔΠΧΑ και είναι υποχρεωτικά για όλες τις εισηγμένες εταιρείες στη Νότια Κορέα από το 2011. Τα μη εισηγμένα χρηματοπιστωτικά ιδρύματα και οι κρατικές εταιρείες υποχρεούνται επίσης να εφαρμόζουν τα K-ΔΠΧΑ. Οι λοιπές μη εισηγμένες εταιρείες μπορούν να επιλέξουν να τα εφαρμόζουν. Ως εκ τούτου, είναι σκόπιμο να θεωρούνται οι ΓΑΛΑ της Νότιας Κορέας ισοδύναμες με τα εγκεκριμένα ΔΠΧΑ από την 1η Ιανουαρίου του 2012.
(6)
Η ινδική κυβέρνηση και το Ίδρυμα Ορκωτών Λογιστών της Ινδίας δεσμεύθηκαν δημόσια τον Ιούλιο του 2007 να εγκρίνουν τα ΔΠΧΑ μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου του 2011 με στόχο οι ινδικές ΓΑΛΑ να συμμορφώνονται πλήρως με τα ΔΠΧΑ μέχρι το τέλος του προγράμματος. Ωστόσο, μετά από επιτόπια έρευνα τον Ιανουάριο του 2011, η ΕΑΚΑΑ παρατήρησε ότι οι ινδικές ΓΑΛΑ φαίνεται να έχουν ορισμένες διαφορές με τα ΔΠΧΑ που θα μπορούσαν να είναι σημαντικές στην πράξη. Εξακολουθούν να υπάρχουν αβεβαιότητες όσον αφορά το χρονοδιάγραμμα για την εφαρμογή ενός συστήματος αναφοράς συμβατού με τα ΔΠΧΑ. Δεδομένου ότι δεν υπάρχουν εκδότες στην Ινδία οι οποίοι έχουν επωφεληθεί από την εθελοντική ταχεία εφαρμογή των ΔΠΧΑ, δεν υπάρχει εμπειρία σχετικά με την επιβολή των ΔΠΧΑ.
(7)
Κατά συνέπεια, είναι σκόπιμο να παραταθεί η μεταβατική περίοδος για τρία έτη το πολύ, μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου του 2014, προκειμένου να επιτραπεί στους εκδότες τρίτων χωρών να καταρτίζουν τις ετήσιες και εξαμηνιαίες οικονομικές τους καταστάσεις σύμφωνα με τις ΓΑΛΑ της Ινδίας στην Ένωση.
(8)
Δεδομένου ότι η μεταβατική περίοδος για την οποία έχει χορηγηθεί ισοδυναμία στις ΓΑΛΑ της Κίνας, του Καναδά, της Νότιας Κορέας και της Ινδίας σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 809/2004 έληξε στις 31 Δεκεμβρίου του 2011, ο παρών κανονισμός θα πρέπει να εφαρμόζεται από την 1η Ιανουαρίου του 2012. Αυτό είναι αναγκαίο προκειμένου να εξασφαλιστεί ασφάλεια δικαίου για τους εκδότες από τις εν λόγω τρίτες χώρες που είναι εισηγμένοι στην Ένωση και να αποφευχθεί ο κίνδυνος να υποχρεωθούν να συμβιβάσουν τις οικονομικές καταστάσεις τους με τα ΔΠΧΑ. Η πρόβλεψη αναδρομικής εφαρμογής ελαφρύνει συνεπώς τυχόν πρόσθετο φόρτο για τους εν λόγω εκδότες.
(9)
Συνεπώς, ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 809/2004 θα πρέπει να τροποποιηθεί αναλόγως,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
Άρθρο 1
Το άρθρο 35 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 809/2004 τροποποιείται ως εξής:
1)
στην παράγραφο 5 προστίθεται το δεύτερο εδάφιο:
«Επιπλέον των προτύπων που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο, από την 1η Ιανουαρίου 2012 οι εκδότες τρίτων χωρών μπορούν να υποβάλλουν τις ιστορικές χρηματοοικονομικές τους πληροφορίες σύμφωνα με τα ακόλουθα πρότυπα:
α)
Γενικά Αποδεκτές Λογιστικές Αρχές της Λαϊκής Δημοκρατίας της Κίνας·
β)
Γενικά Αποδεκτές Λογιστικές Αρχές του Καναδά·
γ)
Γενικά Αποδεκτές Λογιστικές Αρχές της Δημοκρατίας της Κορέας.»·
2)
η παράγραφος 5α αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:
«5α. Οι εκδότες τρίτων χωρών δεν υπόκεινται στην υποχρέωση που προβλέπεται στο παράρτημα I σημείο 20.1, στο παράρτημα IV σημείο 13.1, στο παράρτημα VII σημείο 8.2, στο παράρτημα X σημείο 20.1 ή στο παράρτημα XI, σημείο 11.1, να αναδιατυπώνουν τις ιστορικές χρηματοοικονομικές πληροφορίες που περιλαμβάνονται σε κάποιο ενημερωτικό δελτίο και αφορούν τα οικονομικά έτη που προηγούνται των οικονομικών ετών τα οποία αρχίζουν την 1η Ιανουαρίου 2015 ή αργότερα, ή στην υποχρέωση που προβλέπεται στο παράρτημα VII σημείο 8.2α, στο παράρτημα IX σημείο 11.1 ή στο παράρτημα X σημείο 20.1α, να περιγράφουν λεπτομερώς τις διαφορές ανάμεσα στα Διεθνή Πρότυπα Χρηματοοικονομικής Αναφοράς που εκδόθηκαν βάσει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 και των λογιστικών αρχών σύμφωνα με τις οποίες έχουν καταρτιστεί οι πληροφορίες αυτές που αφορούν τα οικονομικά έτη που προηγούνται των οικονομικών ετών τα οποία αρχίζουν την 1η Ιανουαρίου 2015 ή αργότερα, υπό τον όρο ότι οι ιστορικές χρηματοοικονομικές πληροφορίες έχουν προετοιμαστεί σύμφωνα με τις Γενικά Αποδεκτές Λογιστικές Αρχές της Δημοκρατίας της Ινδίας.».
Άρθρο 2
Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την τρίτη ημέρα από τη δημοσίευσή του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
Εφαρμόζεται από την 1η Ιανουαρίου 2012.
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Βρυξέλλες, 21 Δεκεμβρίου 2011.


Input:
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 735/2012,
annettu 14 päivänä elokuuta 2012,
täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta tehoaineen kaliumvetykarbonaatti hyväksymisedellytysten osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY kumoamisesta 21 päivänä lokakuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 (1) ja erityisesti sen 13 artiklan 2 kohdan c alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Tehoaine kaliumvetykarbonaatti sisällytettiin neuvoston direktiivin 91/414/ETY (2) liitteeseen I komission direktiivillä 2008/127/EY (3); tämä tapahtui neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman neljännen vaiheen täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista lisäsäännöistä 3 päivänä joulukuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2229/2004 (4) 24 b artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Sen jälkeen kun direktiivi 91/414/ETY korvattiin asetuksella (EY) N:o 1107/2009, tätä ainetta pidetään asetuksen mukaisesti hyväksyttynä, ja se on mainittu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 täytäntöönpanosta hyväksyttyjen tehoaineiden luettelon osalta 25 päivänä toukokuuta 2011 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 (5) liitteessä olevassa A osassa.
(2)
Asetuksen (EY) N:o 2229/2004 25 a artiklan mukaisesti Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen, jäljempänä ’elintarviketurvallisuusviranomainen’, esitteli komissiolle kaliumvetykarbonaattia koskevaa arviointikertomusluonnosta (6) käsittelevät päätelmänsä 16 päivänä joulukuuta 2011. Jäsenvaltiot ja komissio tarkastelivat arviointikertomusluonnosta ja elintarviketurvallisuusviranomaisen päätelmiä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa, ja kaliumvetykarbonaattia koskeva komission tarkastelukertomus saatiin valmiiksi 13 päivänä heinäkuuta 2012.
(3)
Elintarviketurvallisuusviranomainen toimitti kaliumvetykarbonaattia koskevat päätelmänsä ilmoittajalle, ja komissio pyysi sitä esittämään tarkastelukertomusta koskevat huomautuksensa.
(4)
Vahvistetaan, että tehoaine kaliumvetykarbonaatti katsotaan hyväksytyksi asetuksen (EY) N:o 1107/2009 nojalla.
(5)
Asetuksen (EY) N:o 1107/2009 13 artiklan 2 kohdan sekä sen 6 artiklan mukaisesti ja ottaen huomioon nykyisen tieteellisen ja teknisen tietämyksen kaliumvetykarbonaattia koskevia hyväksymisedellytyksiä on tarpeen muuttaa. Kun otetaan huomioon, että Belgia on arvioinut kaliumvetykarbonaatin käyttöä hyönteisten torjunta-aineena eikä mitään lisäriskejä ilmennyt, on aiheellista sallia mainittu käyttötarkoitus sienitautien torjunta-aineena käytön lisäksi.
(6)
Sen vuoksi täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 liitettä olisi muutettava.
(7)
Ennen tämän asetuksen soveltamista olisi varattava kohtuullinen aika, jotta jäsenvaltiot, ilmoittaja ja kaliumvetykarbonaattia sisältävien kasvinsuojeluaineiden luvanhaltijat voivat täyttää hyväksymisedellytysten muutoksesta johtuvat vaatimukset.
(8)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 liitteessä oleva A osa tämän asetuksen liitteen mukaisesti.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä helmikuuta 2013.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 14 päivänä elokuuta 2012.


Input:
ΕΚΤΕΛΕΣΤΙΚΉ ΑΠΌΦΑΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 27ης Οκτωβρίου 2011
για την τροποποίηση της απόφασης 98/536/ΕΚ για την κατάρτιση του πίνακα των εθνικών εργαστηρίων αναφοράς για την έρευνα καταλοίπων
[κοινοποιηθείσα υπό τον αριθμό Ε(2011) 7610]
(Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)
(2011/717/ΕΕ)
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη την οδηγία 96/23/ΕΚ του Συμβουλίου, της 29ης Απριλίου 1996, περί λήψεως μέτρων ελέγχου για ορισμένες ουσίες και τα κατάλοιπά τους σε ζώντα ζώα και στα προϊόντα τους και καταργήσεως των οδηγιών 85/358/ΕΟΚ και 86/469/ΕΟΚ και των αποφάσεων 89/187/ΕΟΚ και 91/664/ΕΟΚ (1), και ιδίως το άρθρο 14 παράγραφος 1 τρίτο εδάφιο,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Η οδηγία 96/23/ΕΚ θεσπίζει μέτρα ελέγχου των ουσιών και των ομάδων καταλοίπων που αναφέρονται στο παράρτημα I της εν λόγω οδηγίας. Προβλέπει ότι κάθε κράτος μέλος ορίζει τουλάχιστον ένα εθνικό εργαστήριο αναφοράς που θα είναι αρμόδιο για ορισμένα καθήκοντα που καθορίζονται στην εν λόγω οδηγία. Η οδηγία 96/23/ΕΚ προβλέπει επίσης ότι η Επιτροπή πρέπει να καταρτίσει πίνακα αυτών των εργαστηρίων.
(2)
Ο πίνακας των εθνικών εργαστηρίων αναφοράς για την έρευνα καταλοίπων περιλαμβάνεται σήμερα στο παράρτημα της απόφασης 98/536/ΕΚ της Επιτροπής (2).
(3)
Ορισμένα κράτη μέλη όρισαν πρόσθετα εθνικά εργαστήρια αναφοράς ή αντικατέστησαν τα εργαστήρια που ορίστηκαν με άλλα εργαστήρια. Επιπλέον, άλλαξαν τα στοιχεία επικοινωνίας και οι ομάδες καταλοίπων που ελέγχονται από ορισμένα εργαστήρια που περιλαμβάνονται επί του παρόντος στο παράρτημα της απόφασης 98/536/ΕΚ. Για λόγους σαφήνειας και συνοχής της νομοθεσίας της Ένωσης, είναι συνεπώς σκόπιμο να επικαιροποιηθεί ο πίνακας των εθνικών εργαστηρίων αναφοράς που περιλαμβάνεται στο παράρτημα της εν λόγω απόφασης.
(4)
Πρέπει, επομένως, να τροποποιηθεί αναλόγως η απόφαση 98/536/ΕΚ.
(5)
Τα μέτρα που προβλέπονται στην παρούσα απόφαση είναι σύμφωνα με τη γνώμη της μόνιμης επιτροπής για την τροφική αλυσίδα και την υγεία των ζώων,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟΦΑΣΗ:
Άρθρο 1
Το παράρτημα της απόφασης 98/536/ΕΚ αντικαθίσταται από το κείμενο του παραρτήματος της παρούσας απόφασης.
Άρθρο 2
Η παρούσα απόφαση απευθύνεται στα κράτη μέλη.
Βρυξέλλες, 27 Οκτωβρίου 2011.


Input:
ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (UE) NR 416/2010
z dnia 12 maja 2010 r.
zmieniające załączniki I, II i III do rozporządzenia Rady (WE) nr 44/2001 w sprawie jurysdykcji i uznawania orzeczeń sądowych oraz ich wykonywania w sprawach cywilnych i handlowych
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 44/2001 z dnia 22 grudnia 2000 r. w sprawie jurysdykcji i uznawania orzeczeń sądowych oraz ich wykonywania w sprawach cywilnych i handlowych (1), w szczególności jego art. 74,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Załącznik I do rozporządzenia (WE) nr 44/2001 zawiera wykaz krajowych przepisów jurysdykcyjnych, o których mowa w art. 3 ust. 2 i art. 4 ust. 2 rozporządzenia. Załącznik II zawiera wykaz sądów lub innych organów w państwach członkowskich odpowiedzialnych za zajmowanie się wnioskami o stwierdzenie wykonalności. Załącznik III zawiera wykaz sądów, do których można wnieść środki zaskarżenia od decyzji w sprawie stwierdzenia wykonalności.
(2)
Załączniki I, II i III do rozporządzenia Rady (WE) nr 44/2001 zostały wielokrotnie zmienione, ostatnio rozporządzeniem Komisji (WE) nr 280/2009 (2), w celu aktualizacji krajowych przepisów jurysdykcyjnych, wykazów sądów lub innych właściwych organów oraz obowiązujących procedur odwoławczych.
(3)
Państwa członkowskie zgłosiły Komisji dodatkowe zmiany w wykazach zamieszczonych w załącznikach I, II i III. Dlatego zasadna wydaje się publikacja ujednoliconych wersji wykazów zawartych w tych załącznikach.
(4)
Zgodnie z art. 4 Umowy pomiędzy Wspólnotą Europejską a Królestwem Danii w sprawie właściwości sądów oraz uznawania i wykonywania orzeczeń sądowych w sprawach cywilnych i handlowych (3) Dania nie powinna brać udziału w przyjmowaniu zmian do rozporządzenia Bruksela I, a zmiany takie nie są wiążące dla Danii ani nie mają do niej zastosowania.
(5)
Należy zatem odpowiednio zmienić rozporządzenie (WE) nr 44/2001,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
Załączniki I-III do rozporządzenia (WE) nr 44/2001 zastępuje się odpowiednimi załącznikami do niniejszego rozporządzenia.
Artykuł 2
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie następnego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich zgodnie z Traktatami.
Sporządzono w Brukseli dnia 12 maja 2010 r.


Input:
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 531/2011 AL COMISIEI
din 31 mai 2011
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1480/2004 de stabilire a normelor specifice care se aplică mărfurilor provenind din zone unde Guvernul Ciprului nu exercită un control efectiv și care intră în zone unde acest guvern exercită un control efectiv
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 866/2004 al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind regimul stabilit în temeiul dispozițiilor articolului 2 din Protocolul nr. 10 la Actul de aderare (1), în special articolul 4 alineatul (12),
în urma consultării comitetului instituit prin regulamentul privind linia de demarcație (2),
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 1480/2004 al Comisiei (3) prevede un regim special pentru inspecțiile și rapoartele fitosanitare în cazul în care mărfurile sunt plante, produse vegetale sau alte produse menționate în partea B din anexa V la Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate (4).
(2)
Luând în considerare experiența acumulată de la intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1480/2004, comerțul și schimburile economice pe insulă trebuie consolidate.
(3)
Cartofii sunt cel mai important produs unic comercializat dincolo de linia verde.
(4)
Pentru a crește volumul schimburilor comerciale cu cartofi, ar trebui să se permită producătorilor de cartofi din zonele unde Guvernul Republicii Cipru nu exercită un control efectiv (denumite în continuare „zone”) să cultive cartofi pentru a doua recoltă din cartofii de sămânță păstrați la fermele din zone.
(5)
Cartofii de sămânță păstrați la fermele din zone sunt cultivați direct din semințe certificate în UE.
(6)
Experiența pozitivă înregistrată din 2006 în ceea ce privește schimburile comerciale cu cartofi dincolo de linia verde arată că, sub rezerva efectuării inspecțiilor fitosanitare de către experți independenți desemnați de Comisie și a asigurării trasabilității, cartofii produși în zone nu prezintă un risc nejustificat pentru sănătatea plantelor atunci când sunt introduși în zonele unde Guvernul Republicii Cipru exercită un control efectiv. În consecință, se pot ridica anumite restricții impuse de articolul 3 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1480/2004.
(7)
Experți fitosanitari independenți desemnați de Comisie vor fi trimiși în continuare în zone pentru a furniza garanțiile necesare cu privire la trasabilitate și la starea fitosanitară a culturilor de cartofi.
(8)
Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 1480/2004 ar trebui modificat în consecință,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Regulamentul (CE) nr. 1480/2004 se modifică după cum urmează:
1.
La articolul 3 alineatul (1), al doilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
„În cazul cartofilor, experții fitosanitari independenți verifică dacă cei din lot au fost cultivați direct din cartofi de sămânță certificați într-unul din statele membre sau într-o altă țară din care nu este interzisă intrarea în Uniune a cartofilor destinați plantării, în temeiul anexei III la Directiva 2000/29/CE, sau din cartofi de sămânță păstrați la ferme care, sub supravegherea experților, au fost cultivați ca primă cultură din cartofii de sămânță menționați în prezentul paragraf.”
2.
Anexa III se înlocuiește cu textul din anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 31 mai 2011.