Input:
NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 43/2012,
annettu 17 päivänä tammikuuta 2012,
EU:n alusten käytettävissä olevien, kansainvälisten neuvottelujen alaan tai sopimusten soveltamisalaan kuulumattomien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2012
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa säädetään, että neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet.
(2)
Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (1) vaaditaan vahvistamaan toimenpiteitä, jotka koskevat vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittamista, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomuksetsekä alueellisilta neuvoa-antavilta toimikunnilta saadut lausunnot.
(3)
Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevien kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyviä toimenpiteitä sekä tarvittaessa eräitä niihin toiminnallisesti liittyviä edellytyksiä. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet.
(4)
Jotta voidaan varmistaa yksittäiselle jäsenvaltion oikeutta hallinnoida sille myönnettyä pyyntiponnistusta kilowattipäiviin perustuvalla järjestelmällä koskevan luvan myöntämisen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa.
(5)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, joka koskee lisäpäivien myöntämistä kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen vuoksi, tieteellisen tarkkailijajärjestelmän kattavuuden parantamiseksi sekä laskentataulukkojen vahvistamiseksi merelläolopäivien siirtämistä jäsenvaltion lipun alla purjehtivien kalastusalusten välillä koskevien tietojen keruuta ja toimittamista varten. Tätä täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä noudattaen yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 182/2011 (2).
(6)
Kun johonkin kantaan liittyvä suurin sallittu saalis (TAC) myönnetään ainoastaan yhdelle jäsenvaltiolle, kyseinen jäsenvaltio on aiheellista valtuuttaa perussopimuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrittelemään kyseisen TACin taso. Olisi annettava säännöksiä, joilla varmistetaan, että kyseinen jäsenvaltio toimii TACin tasoa vahvistaessaan tavalla, joka on täysin yhdenmukainen yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen kanssa.
(7)
Tietyt TACit antavat jäsenvaltioille mahdollisuuden myöntää aluksille lisäkalastusmahdollisuuksia, jos ne osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen. Koekalastuksen tarkoituksena on testata saaliskiintiöjärjestelmää, jotta voitaisiin välttää poisheittämisiä ja niiden mukanaan tuomaa muuten käytettävissä olevien kalavarojen tuhlausta. Kalavarojen valvomaton poisheittäminen uhkaa niiden pitkän aikavälin kestävyyttä julkisena hyödykkeenä ja siten yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteita. Saaliskiintiöjärjestelmät tarjoavat sitä vastoin jo sinällään kalastajille kannustimen optimoida saaliin valikoiminen toimissaan. Jotta poisheittämisiä voitaisiin hallinnoida järkevästi, kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen olisi katettava pikemminkin kaikki toiminnot merellä kuin purkamiset satamassa. Jäsenvaltioiden edellytyksiin myöntää tällaisia lisäkalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi sisällyttävä velvoite varmistaa sensorijärjestelmään yhdistettyjen valvontakameroiden käyttö. Tämän ansiosta voitaisiin yksityiskohtaisesti kirjata kaikki aluksella pidetyt ja poisheitetyt saaliin osat. Aluksella reaaliaikaisesti työskenteleviin tarkkailijoihin perustuva järjestelmä olisi tehottomampi, kalliimpi ja epäluotettavampi. Näin ollen valvontakameroiden käyttö on tällä hetkellä ennakkoedellytys poisheittämisten vähennysjärjestelmien, kuten kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen, toteuttamiseksi edellyttäen, että yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (3) vaatimuksia noudatetaan.
(8)
TACit olisi vahvistettava saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella, ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu, sekä niiden kannanottojen nojalla, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean ja asianomaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa järjestetyissä kokouksissa.
(9)
Erityisten monivuotisten suunnitelmien piiriin kuuluvien kantojen TACit olisi vahvistettava mainituissa suunnitelmissa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Näin ollen olisi vahvistettava kummeliturskan, keisarihummerin, Biskajanlahden ja läntisen Englannin kanaalin merianturan, Skotlannin läntisten vesien sillin sekä Kattegatin, Skotlannin läntisten vesien ja Irlanninmeren turskan kantojen TACit seuraavissa säädöksissä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti: neuvoston asetus (EY) N:o 811/2004, annettu 21 päivänä huhtikuuta 2004, pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä (4), neuvoston asetus (EY) N:o 2166/2005, annettu 20 päivänä joulukuuta 2005, etelänkummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteistä Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolella (5), neuvoston asetus (EY) N:o 388/2006, annettu 23 päivänä helmikuuta 2006, monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Biskajanlahdella (6), neuvoston asetus (EY) N:o 509/2007, annettu 7 päivänä toukokuuta 2007, monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Englannin kanaalin länsiosassa (7), neuvoston asetus (EY) N:o 1300/2008, annettu 18 päivänä joulukuuta 2008, Skotlannin länsipuolisen alueen sillikannan ja mainittua kalakantaa hyödyntävien kalastusten monivuotisesta suunnitelmasta (8) ja neuvoston asetus (EY) N:o 1342/2008, annettu 18 päivänä joulukuuta 2008, turskakantoja ja turskakantoja hyödyntävää kalastustoimintaa koskevan pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamisesta (9) (”turskan hoitosuunnitelma”).
(10)
Jos kannoista ei ole tarpeeksi tai luotettavia tietoja kokoarvioiden tekemiseksi, kantojen hoitotoimenpiteissä ja TAC-tasoissa olisi noudatettava kalastuksenhoidon ennalta varautuvaa lähestymistapaa, sellaisena kuin se määritellään neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklan i alakohdassa, samalla kun otetaan huomioon kantakohtaiset tekijät, erityisesti saatavilla olevat tiedot kantojen kehittymissuuntauksista ja sekakalastukseen liittyvät näkökohdat.
(11)
TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 (10) 2 artiklan mukaisesti olisi määriteltävä kannat, joihin sovelletaan mainitussa asetuksessa tarkoitettuja eri toimenpiteitä.
(12)
Tiettyjen lajien, kuten tiettyjen hailajien, osalta jopa rajoitettu kalastustoiminta voisi vaarantaa vakavasti niiden säilymisen. Tällaisten lajien kalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi rajoitettava asettamalla yleinen kielto pyytää näitä lajeja.
(13)
Keisarihummeria saadaan saaliiksi pohjakalojen sekakalastuksessa yhdessä monien muiden lajien kanssa. Tieteellisissä lausunnoissa on suositeltu, että tämän lajin pyyntiä ei saa lisätä Porcupinematalikkona tunnetulla Irlannin länsipuolisella alueella. Jotta kannan elvytystä edistettäisiin edelleen, kalastusmahdollisuudet on aiheellista rajoittaa tämän alueen tietyssä osassa ja tiettyinä aikoina sellaisten pelagisten lajien pyyntiin, joiden kanssa saaliiksi ei saada keisarihummeria.
(14)
Koska ei ole tieteellistä näyttöä siitä, että lyyraturskan TAC-alueet vastaavat erillisiä biologisia kantoja ja että kyseinen laji jakautuu tasaisesti Britteinsaarten pohjoispuolelta Iberian niemimaan eteläpuolelle, kalastusmahdollisuuksien täysimääräisen käytön takaamiseksi on tarkoituksenmukaista sallia joustavan järjestelyn soveltaminen joidenkin TAC-alueiden välillä.
(15)
On tarpeen vahvistaa vuoden 2012 pyyntiponnistuksen enimmäismäärät asetuksen (EY) N:o 2166/2005 8 artiklan, asetuksen (EY) N:o 509/2007 5 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 1342/2008 11 ja 12 artiklan mukaisesti samalla kun otetaan huomioon tiettyjen alusryhmien sulkemisesta asetuksen (EY) N:o 1342/2008 III luvussa säädetyn pyyntiponnistusjärjestelmän ulkopuolelle 27 päivänä heinäkuuta 2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 754/2009 (11).
(16)
Tässä asetuksessa vahvistettujen, EU:n alusten käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovelletaan yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, 20 päivänä marraskuuta 2009 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1224/2009 (12) ja erityisesti mainitun asetuksen 33 artiklaa, joka koskee saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista, ja 34 artiklaa, joka koskee tietojen ilmoittamista kalastusmahdollisuuksien käyttämisestä loppuun. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä lähettäessään komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista.
(17)
Kalastustoimien keskeytyksen välttämiseksi ja unionin kalastajien toimeentulon turvaamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2012 lukuun ottamatta pyyntiponnistusrajoituksia koskevia säännöksiä, joita olisi sovellettava 1 päivästä helmikuuta 2012. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu.
(18)
Kalastusmahdollisuuksia käytettäessä olisi kaikilta osin noudatettava sovellettavaa unionin lainsäädäntöä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan EU:n alusten käytettävissä olevien, kansainvälisten neuvottelujen alaan tai sopimusten soveltamisalaan kuulumattomien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin kalastusmahdollisuuksiin kuuluvat seuraavat:
a)
vuoden 2012 saalisrajoitukset; sekä
b)
pyyntiponnistusrajoitukset 1 päivän helmikuuta 2012 ja 31 päivän tammikuuta 2013 välisellä ajalla.
2 artikla
Soveltamisala
Tätä asetusta sovelletaan EU:n aluksiin.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’EU:n aluksella’ jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta;
b)
’EU:n vesillä’ jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvia vesialueita, lukuun ottamatta perussopimuksen liitteessä II lueteltujen merentakaisten maiden ja alueiden lähivesiä;
c)
’suurimmalla sallitulla saaliilla’ (TAC) määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa kustakin kalakannasta vuosittain;
d)
’kiintiöllä’ unionille tai jäsenvaltiolle myönnettyä osuutta;
e)
’kansainvälisillä vesillä’ vesialueita, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan;
f)
’silmäkoolla’ asetuksen (EY) N:o 517/2008 (13) mukaisesti määritettyä kalaverkkojen silmäkokoa;
g)
’EU:n kalastusalusrekisterillä’ rekisteriä, jonka komissio on perustanut asetuksen (EY) N:o 2371/2002 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti;
h)
’kalastuspäiväkirjalla’ asetuksen (EY) N:o 1224/2009 14 artiklassa tarkoitettua päiväkirjaa.
4 artikla
Kalastusalueet
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia alueiden määritelmiä:
a)
ICESin (Kansainvälinen merentutkimusneuvosto) alueilla tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 218/2009 (14) liitteessä III mainittuja maantieteellisiä alueita;
b)
’Skagerrak’ tarkoittaa maantieteellistä aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä linjaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla;
c)
’Kattegat’ tarkoittaa maantieteellistä aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gniben Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin;
d)
’alue VII (Porcupinematalikko - Yksikkö 16)’ tarkoittaa maantieteellistä aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle:
-
53° 30′ N 15° 00′ W,
-
53° 30′ N 11° 00′ W,
-
51° 30′ N 11° 00′ W,
-
51° 30′ N 13° 00′ W,
-
51° 00′ N 13° 00′ W,
-
51° 00′ N 15° 00′ W,
-
53° 30′ N 15° 00′ W;
e)
’Cádizinlahti’ tarkoittaa pituuspiirin 7° 23′ 48″ W itäpuolella sijaitsevaa maantieteellistä osaa ICES-alueesta IXa;
f)
CECAF:n (Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitea) alueilla tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 216/2009 (15) liitteessä II mainittuja maantieteellisä alueita.
II OSASTO
KALASTUSMAHDOLLISUUDET
5 artikla
TACit ja niiden jakaminen
EU:n alusten TACit EU:n vesillä tai tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä ja näiden TACien jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä tapauksen mukaan niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä I.
6 artikla
Tiettyjä TACeja koskevat erityiset säännökset
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on määriteltävä tiettyjen kalakantojen TACit. Kyseiset kannat yksilöidään liitteessä I.
2. Jäsenvaltioiden määrittämien TACien on
a)
oltava johdonmukaiset yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen, erityisesti kalakannan kestävän hyödyntämisen periaatteen, kanssa; sekä
b)
johdettava
i)
todennäköisimmin kannan hyödyntämiseen kestävän enimmäistuoton mukaisesti vuodesta 2015 alkaen, jos analyyttisia arvioita on saatavilla;
ii)
kannan hyödyntämiseen kalastuksenhoidon ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisesti, jos analyyttisia arvioita ei ole saatavilla tai ne ovat puutteellisia.
3. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2012 esitettävä komissiolle seuraavat tiedot:
a)
hyväksytyt TACit;
b)
asianomaisen jäsenvaltion keräämät ja arvioimat tiedot, joihin hyväksytyt TACit perustuvat; sekä
c)
yksityiskohtaiset tiedot siitä, miten hyväksytyt TACit noudattavat 2 kohtaa.
7 artikla
Lisäkalastusmahdollisuuksien jakaminen aluksille, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen
1. Jäsenvaltiot voivat myöntää tiettyjen kantojen lisäkalastusmahdollisuuksia niiden lipun alla purjehtiville aluksille, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen. Kyseiset kannat yksilöidään liitteessä I. Lisäkalastusmahdollisuudet eivät voi ylittää liitteessä I vahvistettua kokonaismäärää prosentuaalisena osuutena kyseiselle jäsenvaltiolle jaetusta kiintiöstä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lisäkalastusmahdollisuudet voidaan myöntää ainoastaan seuraavien edellytysten mukaisesti:
a)
alus hyödyntää sensorijärjestelmään yhdistettyjä valvontakameroita, jotta kaikki kalastus- ja jalostustoimet aluksella voidaan nauhoittaa;
b)
yksittäiselle alukselle, joka osallistuu kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen, myönnetyt lisäkalastusmahdollisuudet eivät saa ylittää 75:tä prosenttia poisheitetyistä määristä, joita kyseisen alustyypin osalta arvioidaan aiheutuvan, ja joka tapauksessa ne saavat aiheuttaa enintään 30 prosentin lisäyksen alukselle jaettuun perusmäärään; sekä
c)
kaikki lisäkalastusmahdollisuuksien alukselle tuomat asianomaisesta kannasta muodostuvat saaliit on luettava alukselle jaettuun kokonaismäärään.
Sen estämättä, mitä b alakohdassa säädetään, jäsenvaltio voi poikkeuksellisesti myöntää sen lipun alla purjehtivalle alukselle enemmän kuin 75 prosenttia poisheitetyistä määristä, joita kyseisen alustyypin osalta arvioidaan aiheutuvan, jos
i)
alustyypin arvioidut poisheitettävien saaliiden määrät ovat alle 10 prosenttia;
ii)
voidaan osoittaa, että alustyypin pitäminen mukana on tärkeää, jotta voidaan arvioida mahdollisuuksia käyttää valvonnassa valvontakamerajärjestelmää; ja
iii)
koekalastukseen osallistuvien kaikkien alusten arvioidut poisheitettävien saaliiden määrät eivät yhteisesti ylitä 75 prosentin rajaa.
Sikäli kuin a alakohdan mukaisesti tehdyt nauhoitukset merkitsevät direktiivissä 95/46/EY tarkoitettua henkilötietojen käsittelyä, mainittua direktiiviä sovelletaan tällaisten tietojen käsittelyyn.
3. Jos jäsenvaltio havaitsee, että kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuva alus jättää täyttämättä 2 kohdassa säädetyt edellytykset, sen on viipymättä peruutettava kyseiselle alukselle jaetut lisäkalastusmahdollisuudet ja kiellettävä sen osallistuminen koekalastukseen loppuvuodeksi 2012.
4. Jäsenvaltioin on ennen 1 kohdassa tarkoitetun lisäkalastusmahdollisuuden myöntämistä esitettävä komissiolle seuraavat tiedot:
a)
luettelo sen lipun alla purjehtivista aluksista, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen;
b)
erittely aluksille asennetuista sähköisistä etävalvontalaitteista;
c)
kyseisten alusten käyttämien pyydysten kapasiteetti, tyyppi ja erittely;
d)
arvioidut poisheitettävät saaliit kunkin koekalastukseen osallistuvan alustyypin osalta; ja
e)
koekalastukseen osallistuvien alusten kyseisestä kannasta, johon sovelletaan asiaankuuluvaa TACia, vuonna 2011 pyytämät saalismäärät.
5. Komissio voi pyytää, että tieteellinen neuvoa-antava elin arvioi uudelleen 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun alustyypin arvioidun poisheitettävien saaliiden määrän. Jollei vahvistettua arviointia saada, kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle kirjallisesti toimenpiteistä, joita toteutetaan sen varmistamiseksi, että asiaan kuuluvat alukset noudattavat 2 kohdan b alakohdassa säädettyä arvioituja poisheitettävien saaliiden määriä koskevaa ehtoa.
8 artikla
Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset
Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu TACit, paitsi jos
a)
saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla, jolla on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai
b)
saaliit ovat osa EU:n kiintiötä, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä EU:n kiintiö ole täyttynyt.
9 artikla
Pyyntiponnistusrajoitukset
Pyyntiponnistuksia koskevia toimenpiteitä sovelletaan 1 päivästä helmikuuta 201231 päivään tammikuuta 2013 seuraavasti:
a)
Turskakantojen hoidossa Kattegatissa, ICES-alueilla VIIa ja VIa sekä EU:n vesillä ICES-alueella Vb sovelletaan liitettä II A;
b)
ICES-alueiden VIIIc ja IXa, Cádizinlahtea lukuun ottamatta, kummeliturskan ja keisarihummerin elvyttämisessä sovelletaan liitettä II B;
c)
ICES-alueen VIIe merianturakannan hoidossa sovelletaan liitettä II C.
10 artikla
Kalastusmahdollisuuksien jakamista koskevat erityiset säännökset
1. Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista:
a)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot;
b)
asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 1006/2008 (16) 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät kalastusmahdollisuuksien uudelleen jakamiset;
c)
asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset;
d)
asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät;
e)
asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37, 105, 106 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset.
2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACia, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 4 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia, jollei tämän asetuksen liitteessä I toisin säädetä.
11 artikla
Kalastuskieltokausi
1. On kiellettyä kalastaa tai säilyttää aluksella Porcupinematalikolla 1 päivästä toukokuuta31 päivään heinäkuuta 2012 seuraavia lajeja: turska, lasikampelat, merikrotti, kolja, valkoturska, kummeliturska, keisarihummeri, punakampela, lyyraturska, seiti, rauskut, meriantura ja piikkihai.
2. Tämän artiklan soveltamiseksi Porcupinematalikolla tarkoitetaan maantietellistä aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle:
Piste
Leveysaste
Pituusaste
1
52° 27′ N
12° 19′ W
2
52° 40′ N
12° 30′ W
3
52° 47′ N
12° 39,600′ W
4
52° 47′ N
12° 56′ W
5
52° 13,5′ N
13° 53,830′ W
6
51° 22′ N
14° 24′ W
7
51° 22′ N
14° 03′ W
8
52° 10′ N
13° 25′ W
9
52° 32′ N
13° 07,500′ W
10
52° 43′ N
12° 55′ W
11
52° 43′ N
12° 43′ W
12
52° 38,800′ N
12° 37′ W
13
52° 27′ N
12° 23′ W
14
52° 27′ N
12° 19′ W
3. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen kulku Porcupinematalikon kautta niin, että aluksella on kyseisessä kohdassa tarkoitettua lajia, on sallittua asetuksen (EY) N:o 1224/2009 50 artiklan 3, 4 ja 5 kohdan mukaisesti.
12 artikla
Rauhoitukset
1. Kielletään EU:n kalastusaluksia pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja:
a)
jättiläishai (Cetorhinus maximus) ja valkohai (Carcharodon carcharias) EU:n vesillä ja EU:n ulkopuolisilla vesillä;
b)
sillihai (Lamna nasus) kaikilla vesillä, ellei tämän asetuksen liitteessä I olevassa B osassa muuta säädetä;
c)
merienkeli (Squatina squatina) EU:n vesillä;
d)
silorausku (Dipturus batis) ICES-alueella IIa sekä ICES-suuralueilla III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;
e)
aaltorausku (Raja undulata) ja pullonokkarausku (Rostroraja alba) ICES-suuralueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;
f)
kitararauskut (Rhinobatidae) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla EU:n vesillä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen.
13 artikla
Tietojen siirtäminen
Kun jäsenvaltiot lähettävät komissiolle pyydettyjen kantojen purettujen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I säädettyjä kantojen koodeja.
III OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
14 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa asetuksella (EY) N:o 2371/2002 perustettu kalastus- ja vesiviljelyalan komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
15 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2012.
Sen 9 artiklaa sovelletaan kuitenkin 1 päivästä helmikuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä tammikuuta 2012.


Input:
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 33/2012,
16. jaanuar 2012,
millega kehtestatakse kindlad impordiväärtused, et määrata kindlaks teatava puu- ja köögivilja hind piiril
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (1),
võttes arvesse komisjoni 7. juuni 2011. aasta rakendusmäärust (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga, (2) eriti selle artikli 136 lõiget 1,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruses (EL) nr 543/2011 on sätestatud vastavalt mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay vooru tulemustele kriteeriumid, mille alusel kehtestab komisjon kolmandatest riikidest importimisel kõnealuse määruse XVI lisa A osas sätestatud toodete ja ajavahemike kohta kindlad impordiväärtused.
(2)
Iga turustuspäeva kindel impordiväärtus on arvutatud rakendusmääruses (EL) nr 543/2011 artikli 136 lõike 1 kohaselt, võttes arvesse päevaandmete erinevust. Seetõttu peaks käesolev määrus jõustuma selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäeval,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Käesoleva määruse lisas määratakse kindlaks rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikliga 136 ette nähtud kindlad impordiväärtused.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 16. jaanuar 2012


Input:
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 31/2012
af 13. januar 2012
om fastsættelse af importtolden for korn gældende fra den 16. januar 2012
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1),
under henvisning til Kommissionens forordning (EU) nr. 642/2010 af 20. juli 2010 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår importtold for korn (2), særlig artikel 2, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge artikel 136, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1234/2007 er importtolden for produkter henhørende under KN-kode 1001 19 00, 1001 11 00, ex 1001 91 20 (blød hvede, til udsæd), ex 1001 99 00 (blød hvede af høj kvalitet, undtagen til udsæd), 1002 10 00, 1002 90 00, 1005 10 90, 1005 90 00, 1007 10 90 og 1007 90 00 lig med interventionsprisen for sådanne produkter ved import forhøjet med 55 % minus cif-importprisen for den pågældende sending. Denne told kan dog ikke overstige toldsatsen i den fælles toldtarif.
(2)
Ifølge artikel 136, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007 skal der med henblik på beregning af importtolden som omhandlet i nævnte artikels stk. 1 regelmæssigt fastsættes repræsentative cif-importpriser for de pågældende produkter.
(3)
I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i forordning (EU) nr. 642/2010 er den pris, der skal anvendes ved beregning af importtolden for produkter henhørende under KN-kode 1001 19 00, 1001 11 00, ex 1001 91 20 (blød hvede, til udsæd), ex 1001 99 00 (blød hvede af høj kvalitet, undtagen til udsæd), 1002 10 00, 1002 90 00, 1005 10 90, 1005 90 00, 1007 10 90 og 1007 90 00, den daglige repræsentative cif-importpris fastlagt efter metoden i den omhandlede forordnings artikel 5.
(4)
Importtolden bør fastsættes for perioden fra den 16. januar 2012 og gælde, indtil en ny importtold træder i kraft.
(5)
For at sikre at foranstaltningen finder anvendelse så hurtigt som muligt, efter de opdaterede data er blevet gjort tilgængelige, bør denne forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Med virkning fra den 16. januar 2012 er importtolden for korn som omhandlet i artikel 136, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1234/2007 fastsat i bilag I til nærværende forordning på grundlag af elementerne i bilag II.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. januar 2012.


Input:
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 30/2012
av den 13 januari 2012
om fastställande av schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”) (1),
med beaktande av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 av den 7 juni 2011 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1234/2007 vad gäller sektorn för frukt och grönsaker och sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker (2), särskilt artikel 136.1, och
av följande skäl:
(1)
I genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs, i enlighet med resultatet av de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, kriterierna för kommissionens fastställande av schablonvärden vid import från tredjeländer, för de produkter och de perioder som anges i del A i bilaga XVI till den förordningen.
(2)
Varje arbetsdag fastställs ett schablonimportvärde i enlighet med artikel 136.1 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 med hänsyn till varierande dagliga uppgifter. Denna förordning bör därför träda i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
De schablonimportvärden som avses i artikel 136 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs i bilagan till denna förordning.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 13 januari 2012.


Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 27/2012 VAN DE COMMISSIE
van 12 januari 2012
inzake het minimumdouanerecht voor suiker dat moet worden vastgesteld naar aanleiding van de vierde deelinschrijving in het kader van de bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1239/2011 geopende openbare inschrijving
DE EUROPESE COMMISSIE
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten („integrale-GMO-verordening”) (1), en met name artikel 187 juncto artikel 4,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1239/2011 van de Commissie (2) is een permanente openbare inschrijving geopend voor het verkoopseizoen 2011/2012 voor de invoer van suiker van GN-code 1701 tegen een verlaagd douanerecht.
(2)
Overeenkomstig artikel 6 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1239/2011 moet de Commissie, in het licht van de naar aanleiding van een deelinschrijving ontvangen offertes, besluiten al dan niet een minimumdouanerecht per achtcijferige GN-code vast te stellen.
(3)
Op basis van de voor de vierde deelinschrijving ontvangen offertes moet voor bepaalde onder GN-code 1701 vallende achtcijferige codes voor suiker een minimumdouanerecht worden vastgesteld en moet voor de overige onder die GN-code vallende achtcijferige codes voor suiker geen minimumdouanerecht worden vastgesteld.
(4)
Om de markt snel een signaal te geven en met het oog op een efficiënt beheer van de maatregel, moet de onderhavige verordening in werking treden op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
(5)
Het Beheerscomité voor de gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten heeft geen advies uitgebracht binnen de door zijn voorzitter vastgestelde termijn,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Voor de vierde deelinschrijving in het kader van de bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1239/2011 geopende openbare inschrijving, waarvan de termijn voor de indiening van offertes is verstreken op 11 januari 2012, wordt voor de onder GN-code 1701 vallende achtcijferige codes voor suiker al dan niet een minimumdouanerecht vastgesteld, zoals is aangegeven in de bijlage bij deze verordening.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 12 januari 2012.


Input:
ΕΚΤΕΛΕΣΤΙΚΌΣ ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΣ (ΕΕ) αριθ. 25/2012 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 12ης Ιανουαρίου 2012
σχετικά με την τροποποίηση των αντιπροσωπευτικών τιμών και των πρόσθετων εισαγωγικών δασμών για ορισμένα προϊόντα του τομέα της ζάχαρης, που ορίζονται στον εκτελεστικό κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 971/2011 για την περίοδο 2011/2012
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1234/2007 του Συμβουλίου, της 22ας Οκτωβρίου 2007, για τη θέσπιση κοινής οργάνωσης των γεωργικών αγορών και ειδικών διατάξεων για ορισμένα γεωργικά προϊόντα (Ενιαίος κανονισμός ΚΟΑ) (1),
Έχοντας υπόψη τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 951/2006 της Επιτροπής, της 30ής Ιουνίου 2006, για καθορισμό λεπτομερών κανόνων εφαρμογής του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 318/2006 του Συμβουλίου όσον αφορά τις συναλλαγές με τρίτες χώρες στον τομέα της ζάχαρης (2), και ιδίως το άρθρο 36 παράγραφος 2 δεύτερο εδάφιο δεύτερη φράση,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Οι αντιπροσωπευτικές τιμές και οι πρόσθετοι δασμοί που εφαρμόζονται κατά την εισαγωγή λευκής ζάχαρης, ακατέργαστης ζάχαρης και ορισμένων σιροπιών για την περίοδο 2011/2012 καθορίστηκαν στον εκτελεστικό κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 971/2011 της Επιτροπής (3). Οι εν λόγω τιμές και οι δασμοί τροποποιήθηκαν τελευταία με τον εκτελεστικό κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 9/2012 της Επιτροπής (4).
(2)
Τα στοιχεία που έχει, επί του παρόντος, στη διάθεσή της η Επιτροπή οδηγούν στην τροποποίηση των εν λόγω ποσών, σύμφωνα με το άρθρο 36 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 951/2006.
(3)
Λόγω της ανάγκης να διασφαλιστεί η εφαρμογή του εν λόγω μέτρου το ταχύτερο δυνατόν μετά τη διάθεση των επικαιροποιημένων στοιχείων, κρίνεται σκόπιμο ο παρών κανονισμός να αρχίσει να ισχύει την ημέρα της δημοσίευσής του,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
Άρθρο 1
Οι αντιπροσωπευτικές τιμές και οι πρόσθετοι δασμοί που εφαρμόζονται κατά την εισαγωγή των προϊόντων τα οποία αναφέρονται στο άρθρο 36 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 951/2006, που καθορίστηκαν στον εκτελεστικό κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 971/2011 για την περίοδο 2011/2012, τροποποιούνται και αναγράφονται στο παράρτημα του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 2
Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την ημέρα της δημοσίευσής του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Βρυξέλλες, 12 Ιανουαρίου 2012.


Input:
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) Nr. 26/2012 DER KOMMISSION
vom 12. Januar 2012
zur Festsetzung des Zuteilungskoeffizienten für die vom 1. bis zum 6. Januar 2012 eingereichten Einfuhrlizenzanträge für das Subkontingent IV im Rahmen des mit der Verordnung (EG) Nr. 1067/2008 eröffneten Zollkontingents für Weichweizen anderer als hoher Qualität
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1234/2007 des Rates vom 22. Oktober 2007 über eine gemeinsame Organisation der Agrarmärkte und mit Sondervorschriften für bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse (Verordnung über die einheitliche GMO) (1),
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1301/2006 der Kommission vom 31. August 2006 mit gemeinsamen Regeln für die Verwaltung von Einfuhrzollkontingenten für landwirtschaftliche Erzeugnisse im Rahmen einer Einfuhrlizenzregelung (2), insbesondere auf Artikel 7 Absatz 2,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Mit der Verordnung (EG) Nr. 1067/2008 der Kommission (3) ist ein jährliches Gesamtzollkontingent für die Einfuhr von 3 112 030 Tonnen Weichweizen anderer als hoher Qualität eröffnet worden. Dieses Kontingent ist in vier Subkontingente unterteilt.
(2)
Mit Artikel 3 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 1067/2008 ist die Menge des Subkontingents IV (laufende Nummer 09.4133) für den Zeitraum vom 1. Januar bis 31. Dezember 2012 auf 122 790 Tonnen festgesetzt worden.
(3)
Aus der Mitteilung gemäß Artikel 4 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1067/2008 geht hervor, dass sich die vom 1. bis zum 6. Januar 2012 13.00 Uhr (Brüsseler Ortszeit) gemäß Artikel 4 Absatz 1 Unterabsatz 2 derselben Verordnung eingereichten Anträge auf Mengen beziehen, die die verfügbaren Mengen übersteigen. Es ist daher zu bestimmen, in welchem Umfang die Einfuhrlizenzen erteilt werden können, indem der auf die beantragten Mengen anzuwendende Zuteilungskoeffizient festgesetzt wird.
(4)
Außerdem dürfen für den laufenden Kontingentszeitraum keine Einfuhrlizenzen im Rahmen des Subkontingents IV gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1067/2008 mehr erteilt werden.
(5)
Um eine wirksame Verwaltung des Verfahrens zur Erteilung der Einfuhrlizenzen sicherzustellen, muss die vorliegende Verordnung unmittelbar nach ihrer Veröffentlichung in Kraft treten -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Jedem vom 1. bis zum 6. Januar 2012 13.00 Uhr (Brüsseler Ortszeit) eingereichten Einfuhrlizenzantrag für das Subkontingent IV gemäß Artikel 3 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 1067/2008 wird für die beantragten Mengen stattgegeben, auf die ein Zuteilungskoeffizient von 2,484571 % angewendet wird.
(2) Die Erteilung von Lizenzen für ab dem 6. Januar 2012 13.00 Uhr (Brüsseler Ortszeit) beantragte Mengen des Subkontingents IV gemäß Artikel 3 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 1067/2008 wird für den laufenden Kontingentszeitraum ausgesetzt.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 12. Januar 2012


Input:
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 24/2012,
annettu 12 päivänä tammikuuta 2012,
kiinteistä tuontiarvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1),
ottaa huomioon neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7 päivänä kesäkuuta 2011 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 (2) ja erityisesti sen 136 artiklan 1 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 543/2011 säädetään Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen tulosten soveltamiseksi perusteista, joiden mukaan komissio vahvistaa kolmansista maista tapahtuvan tuonnin kiinteät arvot mainitun asetuksen liitteessä XVI olevassa A osassa luetelluille tuotteille ja ajanjaksoille.
(2)
Kiinteä tuontiarvo lasketaan joka työpäivä täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 136 artiklan 1 kohdan mukaisesti ottaen huomioon päivittäin vaihtuvat tiedot. Sen vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Asetuksen (EU) N:o 543/2011 136 artiklassa tarkoitetut kiinteät tuontiarvot vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä tammikuuta 2012.


Input:
A BIZOTTSÁG 19/2012/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2012. január 11.)
a kvótán kívüli cukorra vonatkozó kiviteli engedélyek kibocsátásakor alkalmazandó százalékos elfogadási arány megállapításáról, kiviteliengedély-kérelmek elutasításáról és a kiviteliengedély-kérelmek benyújtásának felfüggesztéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (1),
tekintettel a cukorágazatban harmadik országokkal folytatott kereskedelem tekintetében a 318/2006/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2006. június 30-i 951/2006/EK bizottsági rendeletre (2) és különösen annak 7e. cikkére, összefüggésben 9. cikke (1) bekezdésével,
mivel:
(1)
Az 1234/2007/EK rendelet 61. cikke első albekezdésének d) pontja szerint azt a cukormennyiséget, amelyet a rendelet 56. cikkében említett kvótán felül állítottak elő, csak a Bizottság által megállapított mennyiségi korlátozáson belül lehet exportálni.
(2)
A kvótán felül előállított cukor és izoglükóz kivitelére a 2011/2012. gazdasági év végéig alkalmazandó mennyiségi korlátozás megállapításáról szóló, 2011. április 15-i 372/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet (3) megállapítja a fent említett korlátozásokat.
(3)
A kiviteliengedély-kérelmekben szereplő cukormennyiség meghaladja a 372/2011/EU végrehajtási rendeletben megállapított mennyiségi korlátozás mértékét. Ezért a 2012. január 2. és 6. között kérelmezett mennyiségekre százalékos elfogadási arányt kell megállapítani. Következésképpen valamennyi 2012. január 6. után benyújtott, cukorra vonatkozó kiviteliengedély-kérelmet el kell utasítani, és a kiviteliengedély-kérelmek benyújtását fel kell függeszteni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) A kvótán kívüli cukorra vonatkozó kiveteli engedélyeket a 2012. január 2. és 6. között benyújtott kérelmekben szereplő mennyiségekhez képest 38,474060 %-os elfogadási aránnyal módosított mennyiségekre kell kibocsátani.
(2) A 2012. január 9-én, 10-én, 11-én, 12-én és 13-án benyújtott, kvótán kívüli cukorra vonatkozó kiviteliengedély-kérelmeket el kell utasítani.
(3) A kvótán kívüli cukorra vonatkozó kiviteliengedély-kérelmek benyújtását a 2012. január 16-tól2012. szeptember 30-ig terjedő időszakra fel kell függeszteni.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2012. január 11-én.


Input:
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
dell’11 gennaio 2012
sull’aiuto di Stato C 21/10 (ex E 1/10) - Finlandia a seguito della mancata accettazione delle opportune misure per il regime assicurativo nel settore della pesca, dopo l’adozione, da parte della Commissione, dei nuovi orientamenti per l’esame degli aiuti nazionali nel settore della pesca e dell’acquacoltura
[notificata con il numero C(2011) 10065]
(I testi in lingua finlandese e svedese sono i soli facenti fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2012/287/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea (di seguito TFUE) e, in particolare, l’articolo 108, paragrafi 1 e 2,
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni (1) conformemente a detti articoli,
considerando quanto segue:
1. PROCEDIMENTO
(1)
Nel 2004 la Commissione ha adottato nuovi orientamenti per l’esame degli aiuti di Stato nel settore della pesca e dell’acquacoltura (di seguito «gli orientamenti») (2). Con lettera del 21 ottobre 2004, ai sensi del punto 5.2 di tali orientamenti, la Commissione ha invitato gli Stati membri, tra cui la Finlandia, a modificare i regimi di aiuti esistenti entro il 1o gennaio 2005 al fine di renderli compatibili con i nuovi orientamenti e di confermare per iscritto l’accettazione delle proposte di opportune misure entro il 15 novembre 2004 (3).
(2)
Con le lettere del 15 novembre 2004, del 20 gennaio 2005 e del 14 giugno 2005, la Finlandia ha segnalato che non accettava di modificare il regime di aiuti detto «regime assicurativo del settore della pesca» per renderlo compatibile con i nuovi orientamenti. Tale regime era stato notificato alla Commissione il 27 aprile 1995 a norma dell’articolo 144, lettera a), dell’Atto di adesione della Repubblica di Finlandia all’Unione europea ed è stato successivamente considerato un aiuto esistente ai sensi dell’articolo 88, paragrafo 1, del trattato CE (adesso articolo 108 del TFUE).
(3)
In data 11 ottobre 2005 si è svolta una riunione tra la Commissione e la Finlandia. La Finlandia ha inviato complementi d’informazione con lettera del 24 novembre 2005.
(4)
Gli orientamenti sono stati di nuovo riveduti nel 2008 (4) e la Commissione ha pertanto invitato gli Stati membri, con lettera del 15 aprile 2008 a modificare i loro regimi vigenti entro il 1o settembre 2008 (5).
(5)
La Finlandia ha risposto con lettera del 30 maggio 2008, che era ancora disposta a modificare il regime assicurativo per il settore della pesca come proposto nel 2005, ma non nella misura richiesta dalle opportune misure. Il 6 marzo 2009 si è svolta una nuova riunione tra la Commissione e la Finlandia.
(6)
Il 1o ottobre 2009 la Commissione ha inviato un’ultima richiesta di informazioni alla Finlandia precisando che, in caso di non accettazione delle opportune misure proposte, la Commissione avrebbe dovuto seguire la procedura prevista all’articolo 19, paragrafo 2, e all’articolo 4, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio (6) ed avviare il procedimento di indagine formale di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del TFUE. La Finlandia ha risposto con lettera del 18 novembre 2009.
(7)
Poiché la Finlandia non ha accettato integralmente la proposta di modifica di tale regime, la Commissione ha deciso di avviare il procedimento. La decisione è stata notificata con lettera del 15 settembre 2010 pubblicata nella Gazzetta ufficiale (7).
(8)
La Finlandia ha risposto con lettera del 15 novembre 2010. Inoltre, a seguito della pubblicazione della decisione nella Gazzetta ufficiale, la Commissione ha ricevuto le osservazioni di tre parti interessate: due lettere di due associazioni che rappresentano pescatori professionisti finlandesi, Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (lettera dell’8 novembre 2011) e Kalatalouden Keskusliitto (lettera del 16 novembre 2010) e una lettera inviata da sei associazioni di assicuratori nel settore della pesca, operanti in Finlandia (lettera del 16 novembre 2010). Copie delle lettere sono state inviate alle autorità finlandesi il 6 dicembre 2010. Successivamente, il 13 gennaio 2011, i rappresentanti di tali associazioni hanno incontrato i servizi della Commissione e hanno fornito la documentazione complementare.
(9)
Poiché la Commissione desiderava chiarimenti sulle informazioni contenute nella lettera del 15 novembre 2010, il 4 aprile 2011 si è svolta una riunione con le autorità finlandesi nei locali della Commissione. Inoltre le autorità finlandesi hanno inviato complementi d’informazione con i messaggi del 13 aprile e del 13 maggio 2011.
(10)
Infine, poiché risultava dalle informazioni fornite dalla Finlandia che essa era disposta a modificare il regime in modo da renderlo compatibile con il mercato interno, la Commissione ha invitato la Finlandia, con lettera del 6 luglio 2011, a confermare il proprio impegno formale a modificare la legislazione che costituisce la base giuridica del regime. La Finlandia ha risposto positivamente con lettera del 19 settembre 2011.
2. DESCRIZIONE DELL’AIUTO
(11)
Il regime di aiuti si basa sulla legge n. 331 del 23 luglio 1958, modificata da ultimo dalla legge n. 1236 del 29 gennaio 1999 (8). La Finlandia ha comunicato tale regime alla Commissione subito dopo aver aderito alla Comunità europea, a norma dell’articolo 144, lettera a), dell’Atto di adesione della Finlandia all’Unione europea. Da allora si è ritenuto che il regime di aiuti configurasse un aiuto esistente ai sensi dell’articolo 88 del trattato CE (ora articolo 108, paragrafo 1, del TFUE).
(12)
I beneficiari del regime assicurativo sono le imprese di pesca attive in Finlandia su base permanente. I servizi assicurativi sono prestati da sei associazioni di assicuratori per il settore della pesca, che coprono l’intera Finlandia. Ogni associazione copre una determinata regione geografica.
(13)
Conformemente all’articolo 7 della legge citata, un aiuto di Stato annuale è corrisposto all’associazione di assicuratori per una parte delle richieste di risarcimenti che l’associazione ha pagato a titolo dei contratti assicurativi contemplati da tale legge. Ai sensi dell’articolo 2, le richieste possono riguardare i seguenti danni:
-
danni alle reti, alle lenze da salmone, ai palangari e alle connesse ancore, funi e altri attrezzi da pesca ausiliari,
-
danni ai pescherecci immatricolati in Finlandia,
-
danni a veicoli da trasporto e da alaggio usati per la pesca invernale sul ghiaccio, danni a locali per la pesca e ad attrezzi a circuizione, galleggianti o da traino.
(14)
La legge descrive altresì le condizioni previste affinché le domande di risarcimento siano valide. Le condizioni seguenti sono particolarmente pertinenti per la valutazione della Commissione: il materiale assicurato dev’essere sufficientemente ben costruito e pienamente idoneo all’uso; le attrezzature devono essere assicurate al momento della domanda per il loro intero valore; il danno deve essere dimostrato in modo attendibile.
(15)
Nella lettera del 15 novembre 2004 la Finlandia ha spiegato in che modo funziona questo regime di aiuti per quanto riguarda i danni subiti dalle imprese di pesca. Innanzitutto vi è una franchigia legata all’importo della richiesta ammissibile, pari al 25 % in caso di danni non superiori a 504,56 EUR o a un massimo del 5 % nel caso di danni superiori a tale cifra; detraendo tale franchigia si ottiene l’importo dell’indennizzo versato all’impresa dall’associazione di assicuratori per il settore della pesca. Il rimborso corrisposto dallo Stato all’associazione di assicuratori è pari al 40 % dell’indennizzo da questa versato quando l’importo dei danni non supera 504,56 EUR e pari al 90 % quando l’importo supera tale cifra.
(16)
Nella successiva lettera del 24 novembre 2005, la Finlandia aveva proposto di modificare il regime in modo che gli aiuti di Stato fossero versati solo per compensare i danni causati dalle particolari condizioni proprie alla Finlandia, compresa la condizione che il danno si verifichi a nord del 59° parallelo.
(17)
La Finlandia ha descritto nella lettera del 15 novembre 2004 quali ritiene essere le condizioni specifiche proprie alla Finlandia per l’attività di pesca. Tali condizioni sono dovute alla situazione climatica, fra l’altro alla formazione di ghiaccio che può arrecare danni sia alle imbarcazioni che agli attrezzi, e alle temperature gelide che possono danneggiare il motore dei pescherecci. Tali condizioni specifiche sono aggravate da fattori quali la topografia marina della Finlandia con acque poco profonde e un fondale irregolare in un arcipelago particolarmente fitto; in tali condizioni, i rischi di naufragio connessi a tempeste e correnti, e con una superficie ghiacciata, sono alquanto elevati. Inoltre è presente un’abbondante popolazione di foche che provoca notevoli perdite all’industria della pesca danneggiando gli attrezzi; talvolta anche i cormorani possono arrecare danni a certi attrezzi (reti da imbrocco).
(18)
Segue una tabella che illustra, per il periodo 2004-2009, il numero annuale di eventi che hanno dato luogo a compensazione, la compensazione annua globale versata dalle associazioni di assicuratori del settore della pesca e la parte rimborsata dallo Stato:
Anno
Imprese assicurate
Numero di casi
Compensazione corrisposta (EUR)
Rimborso dallo Stato (EUR)
2009
472
470
1 296 961
1 026 132
2008
486
459
1 256 200
980 065
2007
503
530
1 564 340
1 197 217
2006
519
496
1 234 761
920 167
2005
543
539
1 333 027
992 826
2004
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
I pagamenti effettuati dalle associazioni riguardano per il 50 % circa gli attrezzi da pesca, per il 45 % le imbarcazioni e per il 5 % le altre attrezzature.
3. MOTIVAZIONI PER AVVIARE IL PROCEDIMENTO DI INDAGINE FORMALE
(20)
Come sopra indicato (9), il regime di aiuti è stato notificato alla Commissione nel 1995 a norma dell’articolo 144, lettera a), dell’Atto di adesione della Repubblica di Finlandia all’Unione europea ed è stato successivamente considerato un aiuto esistente ai sensi dell’articolo 88, paragrafo 1, del trattato CE. Gli orientamenti che si applicavano fino alla revisione del 2004 contenevano una norma specifica in materia di aiuti di Stato per i premi assicurativi ed è su tale base che questo regime di aiuti era stato ritenuto compatibile con il mercato interno. Tale disposizione è stata poi soppressa nella revisione del 2004.
(21)
La Commissione, nell’avviare il presente procedimento, ha ritenuto che i danni coperti dal regime di assicurazione del settore della pesca non possano essere considerati come provocati da un evento eccezionale o da una calamità naturale, ma piuttosto da una situazione strutturale e permanente, ossia il contesto strutturale e permanente in cui si svolge l’attività di pesca nelle acque finlandesi.
(22)
Per tale motivo, conformemente agli orientamenti (10), la Commissione ha ritenuto che tale aiuto fosse un aiuto al funzionamento, in linea di massima incompatibile, in quanto ha l’effetto di accrescere la liquidità delle imprese che ne beneficiano, e che sia stato concesso senza imporre obblighi ai beneficiari.
(23)
La Commissione non condivide le argomentazioni delle autorità finlandesi che hanno giustificato tale regime di aiuti qualificandolo come un servizio di interesse economico generale ai sensi dell’articolo 106, paragrafo 2, del TFUE. La Finlandia non ha addotto argomentazioni specifiche che giustifichino che la fornitura di contratti assicurativi ad imprese di pesca possa considerarsi un servizio di questo tipo e la Commissione non ha ritenuto, in base alle caratteristiche del regime, che esso si possa qualificare come tale. In particolare, la Commissione ha osservato che le associazioni di assicuratori del settore della pesca forniscono servizi assicurativi solo ad un particolare gruppo di imprese, la cui attività economica consiste nel vendere sul mercato i prodotti che provengono precisamente dalla loro attività di pesca. La Commissione nutre quindi forti dubbi sul fatto che la fornitura di assicurazioni commerciali ad un gruppo selezionato di imprese commerciali possa essere considerata un servizio di interesse economico generale.
4. OSSERVAZIONI DELLE AUTORITÀ FINLANDESI E DEI TERZI INTERESSATI
4.1. Osservazioni delle autorità finlandesi
(24)
Le autorità finlandesi hanno ricordato le caratteristiche principali del funzionamento di questo sistema assicurativo. Hanno anche accluso una descrizione dettagliata delle condizioni particolari in cui versa l’industria ittica in Finlandia: condizioni climatiche particolari con ghiaccio e oscurità in inverno, topografia marittima costiera con acque poco profonde e fondali irregolari, presenza di una numerosa popolazione di foche.
(25)
Le autorità finlandesi hanno anche comunicato informazioni relative alla mancanza di offerte di copertura assicurativa da parte di assicurazioni private al settore della pesca con lo stesso livello di copertura per questo tipo di danni. A sostegno della loro posizione, le autorità finlandesi hanno allegato alla risposta una lettera della Confederazione del settore finanziario finlandese Finanssialan Keskusliitto.
(26)
Inoltre le stesse autorità hanno indicato che il valore delle importazioni è di 6,8 volte il valore delle esportazioni. Nel 2009 la Finlandia ha importato 95 046 tonnellate di pesce per un valore di 244,5 milioni di EUR mentre ha esportato 59 905 tonnellate per un valore di 36 milioni di EUR. Solo il 30 % del pesce consumato proviene dalla Finlandia. Tra il 2000 e il 2009 il consumo annuale di pesce finlandese è diminuito da 6,1 kg a 4,5, mentre quello di pesce importato è aumentato da 6,6 kg a 11,2. Secondo le autorità finlandesi questo dimostra che l’aiuto di Stato non può avere nessuna incidenza negativa sulla concorrenza.
(27)
Le autorità finlandesi rammentano che la Commissione, nella sua decisione di avviare il procedimento, ha osservato che la soppressione della norma sugli aiuti di Stato per i premi assicurativi negli orientamenti del 2004 significava che quel genere di aiuti di Stato non era più consentito. Le autorità finlandesi non concordano con tale posizione. Innanzitutto questo regime assicurativo rimane interamente giustificato dalle condizioni geografiche e climatiche particolari delle acque finlandesi. Inoltre tale regime è stato ritenuto compatibile nel 2000, sebbene l’aiuto non fosse tra quelli elencati come compatibili negli orientamenti del 1997 (11) in vigore all’epoca, in un contesto simile a quello esistente dopo il 2004, con gli orientamenti del 2004 e quelli del 2008.
(28)
Tuttavia, in queste osservazioni, la Finlandia indica che è disposta a modificare il regime nel modo seguente:
-
esclusione dei pescherecci che esercitano attività di pesca in alto mare, il che significa in pratica l’esclusione dei pescherecci che superano i 12 metri di lunghezza,
-
ammissibilità soltanto per i danni subiti nelle acque territoriali della Finlandia o nella sua zona economica esclusiva,
-
copertura soltanto dei danni causati dalle condizioni specifiche della Finlandia e quindi dalle condizioni geografiche o climatiche avverse (ghiaccio, neve, forti tempeste, scogliere in acque poco profonde) o dalle foche e dai cormorani, e subiti dai pescherecci e dagli attrezzi da pesca, nonché dai veicoli da trasporto e da alaggio e da altre attrezzature specifiche utilizzate per la pesca invernale.
(29)
La Finlandia ritiene che questa modifica potrebbe essere effettuata entro il 31 dicembre 2012. Questo lasso di tempo è necessario per due motivi: innanzitutto al fine di modificare la legislazione attuale che costituisce la base giuridica del regime (legge n. 331 del 23 luglio 1958) e, in secondo luogo, per porre fine ai contratti in corso in base al regime vigente. Il nuovo regime di assicurazione per il settore della pesca entrerebbe in vigore a decorrere dal 1o gennaio 2013.
(30)
Come sopra indicato (12), le autorità finlandesi hanno confermato, con lettera del 19 settembre 2011, il loro impegno a modificare la legislazione che costituisce la base giuridica del regime precisando che, se la Commissione adotterà la decisione definitiva entro tempi ragionevoli, riusciranno a presentare una proposta al Parlamento già nel 2012, cioè in tempo affinché la legge possa entrare in vigore il 1o gennaio 2013. Tuttavia, hanno sottolineato che, per introdurre le nuove norme, è necessario un periodo transitorio al fine di inserire le modifiche indispensabili nelle clausole dei contratti assicurativi in vigore. A tal fine ritengono che le modifiche dei contratti si potrebbero effettuare entro il 1o gennaio 2014 in modo che condizioni modificate si possano applicare agli aiuti accordati agli assicuratori a decorrere da tale data.
4.2. Osservazioni dei terzi interessati
(31)
Due associazioni di pescatori hanno inviato osservazioni alla Commissione: Suoman Ammattikalastajaliitto e Katatalouden Keskuliitto. Analogamente alle autorità finlandesi, entrambe le associazioni hanno evidenziato le condizioni specifiche della pesca in Finlandia e la mancanza di offerta assicurativa per i danni in questione. Una delle due (Suoman Ammattikalastajaliitto) ha osservato che la Commissione non ha fornito prove del fatto che il presente regime di aiuti è tale da incidere sulla concorrenza tra Stati membri, facendo rilevare, in particolare, che la pesca professionale attualmente fornisce soltanto il 7 % del pesce consumato nel paese e che l’industria ittica e il mercato ittico finlandese sono pertanto dipendenti dal pesce d’importazione. Per questo motivo l’associazione ritiene infondata la conclusione preliminare espressa nell’avvio del procedimento.
(32)
Anche le associazioni di assicuratori del settore della pesca sostengono la posizione espressa dalle autorità finlandesi facendo inoltre notare che l’industria della pesca nelle acque finlandesi si trova ad affrontare condizioni geografiche e climatiche molto particolari. Esse indicano che tale regime assicurativo è stato istituito per mancanza di offerta da parte del settore assicurativo privato che non era disposto a coprire tali rischi per l’attività di pesca che è d’importanza marginale. Inoltre le associazioni di assicuratori sono costrette ad assicurare tutti i pescatori stabiliti nella regione di loro competenza.
5. VALUTAZIONE DELL’AIUTO
5.1. Esistenza di un aiuto di Stato
(33)
L’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE, recita: «Salvo deroghe contemplate dai trattati, sono incompatibili con il mercato interno, nella misura in cui incidono sugli scambi fra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o taluni produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza.»
(34)
Le compensazioni versate alle imprese di pesca dalle associazioni di assicuratori nel settore della pesca provengono in parte da fondi concessi a tali associazioni dallo Stato. Questi importi provengono dal bilancio dello Stato. Poiché tale compensazione apporta un vantaggio finanziario alle imprese del settore della pesca, si tratta di un vantaggio ad un settore concesso mediante risorse statali.
(35)
Secondo la giurisprudenza della Corte di giustizia, il semplice fatto di rafforzare la posizione competitiva di un’impresa rispetto ad altre imprese concorrenti, concedendo a questa un vantaggio economico che non avrebbe ricevuto nel corso normale della sua attività, indica una possibile distorsione di concorrenza (13). Inoltre, gli aiuti ad un’impresa che opera in un mercato aperto al commercio intraunionale sono tali da incidere sugli scambi tra Stati membri (14).
(36)
Poiché vi sono notevoli scambi di prodotti della pesca nell’ambito dell’Unione europea, tale misura rafforza la posizione delle imprese in questione sul mercato dell’Unione ed è quindi atta a falsare o minacciare di falsare la concorrenza e incidere sugli scambi all’interno dell’Unione (15). Il fatto che le importazioni siano state superiori alle esportazioni o che la maggior parte del pesce consumato provenga da altri paesi non è pertinente. Al contrario, ciò dimostra che il mercato dei prodotti della pesca in Finlandia è in effetti molto aperto e risulta quindi che gli aiuti alle imprese finlandesi ne sostengono la posizione nei confronti delle imprese stabilite in altri Stati membri e falsano o minacciano di falsare la concorrenza. Anche il fatto che possa essere aumentata la quantità del pesce d’importazione consumato rispetto a quella del pesce nazionale consumato non cambia nulla sotto questo profilo; questo fatto potrebbe solo indicare che le imprese finlandesi non hanno effettuato gli adeguamenti necessari per seguire l’evoluzione delle condizioni economiche relative al mercato dei prodotti della pesca in Finlandia. In ogni caso tali imprese beneficiano di aiuti che sostengono la loro posizione sul mercato interno rispetto alle imprese straniere.
(37)
Alla luce di quanto precede, si può concludere che le condizioni di cui all’articolo 107, paragrafo 1, sono soddisfatte e che le compensazioni versate alle imprese di pesca e provenienti dal bilancio dello Stato configurano un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE.
5.2. Compatibilità con il mercato interno
5.2.1. Natura del regime di aiuto
(38)
Il regime assicurativo del settore della pesca è inteso a coprire spese che sono parzialmente coperte dai premi assicurativi. Non è, di per sé, un aiuto per i premi assicurativi; non è destinato a coprire una parte dei premi assicurativi, ma a coprire parte delle richieste di indennizzo presentate dalle imprese alle associazioni di assicuratori del settore della pesca.
(39)
Tuttavia, poiché tali richieste d’indennizzo sono presentate alle associazioni, che devono versare l’importo ammissibile per il danno subito, la Commissione ritiene che l’effetto dell’aiuto sia quello di diminuire i premi che le imprese avrebbero dovuto pagare se le associazioni di assicuratori in questione non avessero potuto contare sui fondi provenienti dallo Stato. Pertanto, l’aiuto in esame ha lo stesso effetto di un regime di aiuti ai premi assicurativi. Il regime può essere quindi considerato come un regime di aiuto ai premi assicurativi.
5.2.2. Compatibilità con il mercato interno
(40)
La Commissione non può quindi concordare con il parere delle autorità finlandesi quando affermano che la situazione per quanto riguarda gli orientamenti del 2004 e del 2008 è comparabile alla situazione rispetto agli orientamenti del 1997, visto che in nessun caso erano state stabilite norme in materia di aiuti ai premi assicurativi. La soppressione, nel 2004, della disposizione specifica riguardante tali aiuti, contenuta nei precedenti orientamenti del 2001 (16), indica che la Commissione, con la revisione del 2004, ha chiaramente ritenuto che tali aiuti non potessero più beneficiare di una deroga al principio dell’incompatibilità degli aiuti di Stato con il mercato interno ed essere quindi considerati compatibili con esso a decorrere dalla data di entrata in vigore degli orientamenti del 2004. Tale decisione politica è rimasta invariata nella successiva revisione, ossia gli orientamenti del 2008.
(41)
Inoltre è cambiato il quadro generale nell’ambito del quale la Commissione valuta gli aiuti di Stato per i premi assicurativi. Il presente regime di aiuti di Stato era stato ritenuto compatibile dalla Commissione nel 2000 (17) limitatamente all’indennizzo derivante dalle condizioni eccezionali dovute alla particolare situazione meteorologica finlandese e alle sue zone costiere. Per adottare tale decisione la Commissione, nel suo ragionamento, si è riferita alla situazione nel settore agricolo per il quale negli orientamenti non erano previste disposizioni applicabili, ma per il quale la Commissione era solita decidere positivamente, caso per caso, su misure di aiuto relative ad assicurazioni contro calamità naturali ed altri eventi eccezionali. Nel 2000, sia per il settore agricolo che per il settore della pesca, la Commissione ha chiarito la propria politica elaborando i criteri da seguire per la valutazione (18) di tale tipo di aiuti nei rispettivi orientamenti. Da allora, tali criteri continuano ad esistere negli orientamenti agricoli (19), mentre non esistono più negli orientamenti per la pesca. Pertanto, nel settore agricolo, la Commissione ha fissato criteri precisi per considerare compatibili con il mercato interno gli aiuti ai premi assicurativi, mentre tali criteri sono stati soppressi negli orientamenti per la pesca. Per il settore della pesca la Commissione è tenuta a ritornare al principio generale di incompatibilità degli aiuti di Stato e a valutare la compatibilità o incompatibilità di un regime di questo genere sulla base delle disposizioni applicabili.
(42)
La disposizione applicabile degli attuali orientamenti è il punto 4.9 che prevede che le misure di aiuto per le quali non sono previste disposizioni applicabili negli altri punti, che elencano le diverse categorie di aiuti che possono essere considerati compatibili con il mercato interno, non possono, in linea di massima, essere considerate compatibili.
(43)
In deroga a questo, un regime di aiuto può tuttavia essere considerato compatibile se lo Stato membro dimostra che soddisfa i vari principi fissati in tali orientamenti ed è conforme agli obiettivi della politica comune della pesca.
(44)
Nella risposta all’avvio della procedimento, la Finlandia ha formulato proposte concrete intese a modificare il regime in senso restrittivo (20) e inoltre ha giustificato il mantenimento dell’aiuto con una carenza del mercato, nel settore assicurativo, per quanto riguarda la copertura di una parte ingente dei danni in questione.
(45)
Nella lettera allegata a quella risposta, la Confederazione finlandese del settore finanziario, Finanssialan Keskusliitto, riconosce che non riuscirebbe a coprire tutti i danni come fa normalmente l’associazione di assicuratori del settore della pesca. La copertura sarebbe molto parziale o addirittura, in alcuni casi, ad esempio per i danni agli attrezzi, non sarebbe possibile. Le compagnie di assicurazione non possono considerare assicurabili tali danni o, se lo facessero, i premi assicurativi supererebbero un importo ragionevole.
(46)
Questo dimostra che le associazioni di assicuratori nel settore della pesca non sono in grado di falsare la concorrenza nei confronti delle compagnie di assicurazione private e rivela altresì una carenza del mercato in Finlandia per quanto attiene alla copertura di tali danni da parte di compagnie private.
(47)
La Commissione ritiene che una misura di aiuto di Stato che pone rimedio ad una carenza del mercato si possa considerare compatibile con il mercato interno quando soddisfa obiettivi di interesse comune. Questa soddisfa i requisisti di cui al punto 4.9 degli orientamenti riguardanti la conformità con i principi enunciati negli orientamenti stessi e con gli obiettivi della politica comune della pesca.
(48)
Gli obiettivi della politica comune della pesca consistono nel garantire lo sfruttamento delle risorse acquatiche vive in condizioni sostenibili dal punto di vista sia economico che ambientale e sociale (21). La Commissione ritiene che il presente regime, con l’inserimento delle modifiche descritte dalla Finlandia, contribuirebbe a realizzare tali condizioni e, insieme alle norme in materia di conservazione e gestione dello sfruttamento di tali risorse, il regime consentirebbe di continuare la pesca nelle condizioni particolari delle acque costiere della Finlandia, includendo i danni alle attrezzature (reti da pesca) causati dalle foche e, talvolta, dai cormorani. In questo modo si garantirebbero condizioni economiche, ambientali e sociali corrette alle imprese alieutiche che devono affrontare le difficoltà particolari dell’attività di pesca in quelle acque e si contribuirebbe utilmente a mantenere il tessuto socioeconomico delle comunità costiere interessate.
(49)
La Commissione osserva inoltre che il presente regime di aiuto in esame, una volta modificato, non offrirebbe comunque un indennizzo pieno dei danni in questione. Rimarrà in vigore il sistema attuale, che prevede innanzitutto una franchigia e il rimborso soltanto parziale delle compensazioni versate (22). Rimane pertanto anche la contropartita necessaria da parte dei beneficiari del presente regime di aiuto, secondo quanto richiesto al punto 3.3 degli orientamenti.
(50)
Infine la Commissione ritiene accettabile il periodo che la Finlandia giudica necessario per modificare il regime (23). Tenendo conto della procedura legislativa necessaria, il termine del 1o gennaio 2013 per l’entrata in vigore della legge che modifica la base giuridica attuale del regime è ragionevole. Inoltre in quel momento i contratti assicurativi tra le imprese e le associazioni di assicuratori del settore della pesca saranno già stati rinnovati nel corso del 2012 alle condizioni che si applicheranno a tale data, con scadenza nel corso del 2013. È ragionevole consentire a tali contratti di giungere alla scadenza secondo i termini concordati. Saranno poi rinnovati nel 2013 conformemente alle nuove condizioni applicabili. Pertanto è giustificato il termine ultimo del 31 dicembre 2013 con l’entrata in vigore dei contratti adattati il giorno successivo, ossia il 1o gennaio 2014.
6. CONCLUSIONE
(51)
Alla luce dell’analisi che precede la Commissione conclude che il regime assicurativo del settore della pesca può essere considerato compatibile con il mercato interno se è modificato conformemente ai seguenti principi:
-
esclusione dei pescherecci che esercitano attività di pesca in alto mare, il che significa in pratica l’esclusione dei pescherecci che superano i 12 metri di lunghezza;
-
ammissibilità soltanto per i danni subiti nelle acque territoriali della Finlandia o nella sua zona economica esclusiva;
-
copertura soltanto dei danni causati dalle condizioni specifiche alla Finlandia e quindi dalle condizioni geografiche o climatiche avverse (ghiaccio, neve, forti tempeste, scogliere in acque poco profonde) o dalle foche e dai cormorani, e subiti dai pescherecci e dagli attrezzi da pesca, nonché dai veicoli da trasporto e da alaggio e da altre attrezzature specifiche utilizzate per la pesca invernale.
(52)
La Commissione prende atto dell’impegno delle autorità finlandesi di modificare la base giuridica dell’aiuto entro e non oltre il 1o gennaio 2013, in modo che i termini dei contratti assicurativi siano modificati entro e non oltre il 1o gennaio 2014,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
1. Il regime di aiuti «Regime assicurativo per il settore della pesca» che è stato oggetto di una proposta di opportune misure a seguito della revisione degli orientamenti per l’esame degli aiuti di Stato nel settore della pesca e dell’acquacoltura è compatibile con il mercato interno purché sia modificato conformemente ai seguenti impegni assunti dalla Finlandia:
-
esclusione dei pescherecci che esercitano attività di pesca in alto mare, il che significa in pratica l’esclusione dei pescherecci che superano i 12 metri di lunghezza;
-
ammissibilità soltanto per i danni subiti nelle acque territoriali della Finlandia o nella sua zona economica esclusiva;
-
copertura soltanto dei danni causati dalle condizioni specifiche alla Finlandia e quindi dalle condizioni geografiche o climatiche avverse (ghiaccio, neve, forti tempeste, scogliere in acque poco profonde) o dalle foche e dai cormorani, e subiti dai pescherecci e dagli attrezzi da pesca, nonché dai veicoli da trasporto e da alaggio e da altre attrezzature specifiche utilizzate per la pesca invernale.
2. Le norme giuridiche che modificano il presente regime entrano in vigore entro e non oltre il 1o gennaio 2013 e i relativi contratti di assicurazione conclusi su tale base entrano in vigore entro e non oltre il 1o gennaio 2014.
Articolo 2
La Repubblica di Finlandia è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, l’11 gennaio 2012


Input:
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) Nr. 20/2012 DER KOMMISSION
vom 11. Januar 2012
zur Festsetzung des Zuteilungskoeffizienten für die vom 1. Januar bis zum 6. Januar 2012 eingereichten Einfuhrlizenzanträge im Rahmen des mit der Verordnung (EG) Nr. 2305/2003 eröffneten Zollkontingents für Gerste
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1234/2007 des Rates vom 22. Oktober 2007 über eine gemeinsame Organisation der Agrarmärkte und mit Sondervorschriften für bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse (Verordnung über die einheitliche GMO) (1),
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1301/2006 der Kommission vom 31. August 2006 mit gemeinsamen Regeln für die Verwaltung von Einfuhrzollkontingenten für landwirtschaftliche Erzeugnisse im Rahmen einer Einfuhrlizenzregelung (2), insbesondere auf Artikel 7 Absatz 2,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Mit der Verordnung (EG) Nr. 2305/2003 der Kommission (3) ist ein jährliches Zollkontingent für die Einfuhr von 307 105 Tonnen Gerste (laufende Nummer 09.4126) eröffnet worden.
(2)
Aus der Mitteilung gemäß Artikel 3 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 2305/2003 geht hervor, dass sich die vom 1. Januar 2012 bis zum 6. Januar 2012, 13.00 Uhr (Brüsseler Ortszeit), gemäß Artikel 3 Absatz 1 derselben Verordnung eingereichten Anträge auf Mengen beziehen, die die verfügbaren Mengen übersteigen. Es ist daher zu bestimmen, in welchem Umfang die Einfuhrlizenzen erteilt werden können, indem der auf die beantragten Mengen anzuwendende Zuteilungskoeffizient festgesetzt wird.
(3)
Außerdem dürfen für den laufenden Kontingentszeitraum keine Einfuhrlizenzen im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 2305/2003 mehr erteilt werden.
(4)
Um eine wirksame Verwaltung des Verfahrens zur Erteilung der Einfuhrlizenzen sicherzustellen, muss die vorliegende Verordnung unmittelbar nach ihrer Veröffentlichung in Kraft treten -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Jedem vom 1. Januar 2012 bis zum 6. Januar 2012, 13.00 Uhr (Brüsseler Ortszeit), eingereichten Einfuhrlizenzantrag für Gerste für das Kontingent gemäß Artikel 1 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 2305/2003 wird für die beantragten Mengen stattgegeben, auf die ein Zuteilungskoeffizient von 3,989135 % angewendet wird.
(2) Die Erteilung von Lizenzen für ab dem 6. Januar 2012, 13.00 Uhr (Brüsseler Ortszeit), beantragte Mengen wird für den laufenden Kontingentszeitraum ausgesetzt.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 11. Januar 2012


Input:
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) No 18/2012 DE LA COMISIÓN
de 11 de enero de 2012
por el que se establecen valores de importación a tanto alzado para la determinación del precio de entrada de determinadas frutas y hortalizas
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo, de 22 de octubre de 2007, por el que se crea una organización común de mercados agrícolas y se establecen disposiciones específicas para determinados productos agrícolas (Reglamento único para las OCM) (1),
Visto el Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011 de la Comisión, de 7 de junio de 2011, por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo en los sectores de las frutas y hortalizas y de las frutas y hortalizas transformadas (2), y, en particular, su artículo 136, apartado 1,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011 establece, en aplicación de los resultados de las negociaciones comerciales multilaterales de la Ronda Uruguay, los criterios para que la Comisión fije los valores de importación a tanto alzado de terceros países correspondientes a los productos y períodos que figuran en el anexo XVI, parte A, de dicho Reglamento.
(2)
De acuerdo con el artículo 136, apartado 1, del Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011, el valor de importación a tanto alzado se calcula cada día hábil teniendo en cuenta datos que varían diariamente. Por lo tanto, el presente Reglamento debe entrar en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
En el anexo del presente Reglamento quedan fijados los valores de importación a tanto alzado a que se refiere el artículo 136 del Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 11 de enero de 2012.


Input:
ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 12/2012
z dnia 10 stycznia 2012 r.
ustanawiające standardowe wartości w przywozie dla ustalania ceny wejścia niektórych owoców i warzyw
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 1234/2007 z dnia 22 października 2007 r. ustanawiające wspólną organizację rynków rolnych oraz przepisy szczegółowe dotyczące niektórych produktów rolnych („rozporządzenie o jednolitej wspólnej organizacji rynku”) (1),
uwzględniając rozporządzenie wykonawcze Komisji (UE) nr 543/2011 z dnia 7 czerwca 2011 r. ustanawiające szczegółowe zasady stosowania rozporządzenia Rady (WE) nr 1234/2007 w odniesieniu do sektorów owoców i warzyw oraz przetworzonych owoców i warzyw (2), w szczególności jego art. 136 ust. 1,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Rozporządzenie wykonawcze (UE) nr 543/2011 przewiduje - zgodnie z wynikami wielostronnych negocjacji handlowych Rundy Urugwajskiej - kryteria, na których podstawie ustalania Komisja ustala standardowe wartości dla przywozu z państw trzecich, w odniesieniu do produktów i okresów określonych w części A załącznika XVI do wspomnianego rozporządzenia.
(2)
Standardowa wartość w przywozie jest obliczana każdego dnia roboczego, zgodne z art. 136 ust. 1 rozporządzenia wykonawczego (UE) nr 543/2011, przy uwzględnieniu podlegających zmianom danych dziennych. Niniejsze rozporządzenie powinno zatem wejść w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
Standardowe wartości celne w przywozie, o których mowa w art. 136 rozporządzenia wykonawczego (WE) nr 543/2011, są ustalone w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
Artykuł 2
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 10 stycznia 2012 r.