Input:
RÅDETS BESLUT
av den 31 mars 2011
om säkerhetsbestämmelser för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter
(2011/292/EU)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 240.3,
med beaktande av rådets beslut 2009/937/EU av den 1 december 2009 om antagande av rådets arbetsordning (1), särskilt artikel 24, och
av följande skäl:
(1)
För att man ska kunna utveckla rådets verksamhet på alla områden som kräver hantering av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter bör ett övergripande säkerhetssystem för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som omfattar rådet, dess generalsekretariat och medlemsstaterna inrättas.
(2)
Detta beslut bör gälla där rådet, dess förberedande organ och rådets generalsekretariat hanterar säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter.
(3)
I enlighet med nationella lagar och andra författningar, och i den utsträckning som krävs för rådets verksamhet, bör medlemsstaterna respektera detta beslut när deras behöriga myndigheter, personal och entreprenörer hanterar säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter, så att de alla kan vara förvissade om att säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter ges en motsvarande skyddsnivå.
(4)
Rådet och kommissionen är fast beslutna ett tillämpa likvärdiga säkerhetsnormer för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter.
(5)
Rådet betonar vikten av att i tillämpliga fall låta Europaparlamentet och andra av EU:s institutioner, byråer, organ eller kontor omfattas av de principer, normer och regler för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som är nödvändiga för att skydda unionens och medlemsstaternas intressen.
(6)
EU-byråer och EU-organ som inrättats enligt avdelning V kapitel 2 i fördraget om Europeiska unionen, Europol och Eurojust följer inom ramen för sin interna organisation de grundläggande principer och miniminormer som fastställs i detta beslut för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter, i enlighet med respektive grundrättsakt.
(7)
Krishanteringsinsatser som fastställts enligt avdelning V kapitel 2 i EU-fördraget följer liksom den berörda personalen de säkerhetsbestämmelser som rådet antagit för att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter.
(8)
EU:s särskilda representanter och deras medarbetare följer de säkerhetsbestämmelser som rådet antagit för att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter.
(9)
Detta beslut påverkar inte artiklarna 15 och 16 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) och tillhörande genomförandeinstrument.
(10)
Detta beslut påverkar inte gällande praxis i medlemsstaterna när det gäller information till de nationella parlamenten om unionens verksamhet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte, tillämpningsområde och definitioner
1. I detta beslut fastställs grundläggande principer och miniminormer för säkerhet för att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter.
2. Dessa grundläggande principer och miniminormer ska gälla för rådet och rådets generalsekretariat (generalsekretariatet) och iakttas av medlemsstaterna i enlighet med deras nationella lagar och andra författningar, så att de alla kan vara förvissade om att säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter ges en motsvarande skyddsnivå.
3. I detta beslut används de definitioner som anges i tillägg A.
Artikel 2
Definition av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter, säkerhetsskyddsklassificering och säkerhetsskyddsmarkeringar
1. Säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter: uppgifter eller material som placerats på en EU-säkerhetsskyddsklassificeringsnivå och vars obehöriga röjande skulle kunna åsamka Europeiska unionens eller en eller flera av dess medlemsstaters väsentliga intressen olika grader av skada.
2. Säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter ska placeras in på följande säkerhetsskyddsklassificeringsnivåer:
a) TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET: uppgifter och material vars obehöriga röjande skulle kunna medföra synnerligt men för Europeiska unionens eller en eller flera medlemsstaters väsentliga intressen.
b) SECRET UE/EU SECRET: uppgifter och material vars obehöriga röjande skulle kunna medföra betydande men för Europeiska unionens eller en eller flera medlemsstaters väsentliga intressen.
c) CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL: uppgifter och material vars obehöriga röjande skulle kunna medföra ett inte obetydligt men för Europeiska unionens eller en eller flera medlemsstaters väsentliga intressen.
d) RESTREINT UE/EU RESTRICTED: uppgifter och material vars obehöriga röjande skulle kunna medföra endast ringa men för Europeiska unionens eller en eller flera medlemsstaters intressen.
3. Säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter ska förses med en säkerhetsskyddsmarkering i enlighet med punkt 2. De kan vara försedda med ytterligare markeringar för att ange vilket verksamhetsområde de avser, fastställa upphovsmannen, begränsa utlämning, begränsa användningen eller ange villkor för utlämnande.
Artikel 3
Regler för säkerhetsskyddsklassificeringen
1. De behöriga myndigheterna ska förvissa sig om att säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter placeras på en lämplig säkerhetsskyddsklassificeringsnivå, tydligt identifieras som säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och endast behåller sin säkerhetsskyddsklassificeringsnivå så länge som krävs.
2. Säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter får inte inplaceras på en lägre säkerhetsskyddsklassificeringsnivå och uppgifterna får inte upphöra att vara säkerhetsskyddsklassificerade, och inte heller får några av de markeringar som avses i artikel 2.3 ändras eller avlägsnas utan föregående skriftligt medgivande från upphovsmannen.
3. Rådet ska godkänna en säkerhetsstrategi för upprättande av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter, som ska inbegripa en praktisk handbok om säkerhetsklassificering.
Artikel 4
Skydd av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter
1. Säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter ska skyddas i enlighet med detta beslut.
2. En innehavare av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter ska vara ansvarig för att skydda dessa uppgifter i enlighet med detta beslut.
3. Om medlemsstaterna matar in säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter med en nationell säkerhetsklassificering i EU:s strukturer eller nät, ska rådet och generalsekretariatet skydda uppgifterna i enlighet med kraven för säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter på motsvarande nivå i enlighet med jämförelsetabellen för säkerhetsskyddsklassificeringsnivåer i tillägg B.
4. Stora mängder eller sammanställning av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter kan motivera skydd på en nivå motsvarande en högre säkerhetsskyddsklassificeringsnivå.
Artikel 5
Hantering av säkerhetsrisker
1. De risker som de säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifterna utsätts för ska hanteras som en process. Processen ska syfta till att identifiera kända säkerhetsrisker, fastställa säkerhetsåtgärder som ska minska riskerna till en acceptabel nivå i enlighet med de grundläggande principer och miniminormer som anges i detta beslut och till att tillämpa åtgärderna i enlighet med begreppet flernivåförsvar enligt definitionen i tillägg A. Åtgärdernas effektivitet ska utvärderas fortlöpande.
2. Säkerhetsåtgärder för att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter under hela deras livscykel ska motsvara uppgifternas eller materialets säkerhetsskyddsklassificeringsnivå, form och volym, läge och konstruktion för de utrymmen där de säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifterna förvaras och det lokalt bedömda hotet från fientlig och/eller brottslig verksamhet, inklusive spionage, sabotage och terroristverksamhet.
3. Kontinuitetsplaner ska beakta behovet att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter i krislägen för att förhindra obehörig tillgång eller röjande, eller att förlust av riktighet eller tillgänglighet går förlorad.
4. Åtgärder av förebyggande och återställande karaktär för att reducera effekterna av haverier eller tillbud avseende hanteringen och lagringen av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter ska ingå i kontinuitetsplanerna.
Artikel 6
Genomförande av detta beslut
1. När så krävs ska rådet på rekommendation av säkerhetskommittén godkänna säkerhetsstrategier där åtgärder för genomförande av detta beslut fastställs.
2. Säkerhetskommittén kan på sin nivå besluta om säkerhetsriktlinjer för att komplettera eller understödja detta beslut och olika slags säkerhetsstrategier som godkänts av rådet.
Artikel 7
Personalsäkerhet
1. Personalsäkerhet innebär tillämpning av åtgärder som ska garantera att tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter endast beviljas personer
-
som har behov av informationen för arbetet,
-
som i förekommande fall har säkerhetsprövats för respektive säkerhetsskyddsklassificeringsnivå, och
-
som har upplysts om sitt ansvar.
2. Förfarandena för personalsäkerhetsgodkännande ska utformas på ett sådant sätt att det kan fastställas om en person med beaktande av vederbörandes lojalitet, tillförlitlighet och pålitlighet kan få tillgång till säkerhetsskyddsklassificerad EU-information.
3. Alla de personer vid generalsekretariatet som för sina arbetsuppgifter kan behöva ha tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller högre ska säkerhetsprövas för respektive säkerhetsskyddsklassificeringsnivå innan de ges tillgång till sådana säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter. Förfarandet för säkerhetsprövning när det gäller tjänstemän och övriga anställda vid generalsekretariatet anges i bilaga I.
4. Sådan personal från medlemsstaterna som avses i artikel 14.3, och som för sina arbetsuppgifter kan behöva ha tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller högre, ska säkerhetsprövas för respektive säkerhetsskyddsklassificeringsnivå eller på annat sätt i kraft av sina arbetsuppgifter vederbörligen bemyndigas i enlighet med nationella lagar och andra författningar innan de beviljas tillgång till sådana säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter.
5. Alla ska, innan de ges tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter och därefter regelbundet, upplysas och vara medvetna om sitt ansvar att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter i enlighet med detta beslut.
6. Genomförandebestämmelser för denna artikel fastställs i bilaga I.
Artikel 8
Fysisk säkerhet
1. Med fysisk säkerhet avses tillämpningen av fysiska och tekniska skyddsåtgärder för att hindra obehörig tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter.
2. Fysiska säkerhetsåtgärder ska vara utformade för att förhindra intrång i smyg eller genom tvång, avskräcka, hindra och avslöja otillåtna handlingar och möjliggöra olika behandling av personalen med avseende på deras tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter utifrån principen om behovsenlig behörighet. Sådana åtgärder ska fastställas utifrån en riskhanteringsprocess.
3. Åtgärder för fysisk säkerhet ska införas i alla lokaler, byggnader, kontor, rum och andra utrymmen i vilka säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter hanteras eller förvaras, inklusive utrymmen som inhyser de kommunikations- och informationssystem som avses i artikel 10.2.
4. Utrymmen där säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller högre förvaras ska fastställas som säkerhetsutrymmen i enlighet med bilaga II och godkännas av den behöriga säkerhetsmyndigheten.
5. Endast godkänd utrustning eller godkända anordningar ska användas för att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller högre.
6. Genomförandebestämmelser för denna artikel fastställs i bilaga II.
Artikel 9
Hantering av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter
1. Hanteringen av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter är tillämpning av administrativa åtgärder som avser att kontrollera säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter genom hela deras livscykel i syfte att komplettera åtgärder som anges i artiklarna 7, 8 och 10 och därigenom avskräcka, upptäcka och avhjälpa avsiktlig eller oavsiktlig läcka eller förlust av dessa uppgifter. Sådana åtgärder gäller särskilt upprättande, registrering, kopiering, översättning, befordran och förstöring av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter.
2. Uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller högre ska registreras för säkerhetsändamål innan de lämnas ut och när de tas emot. De behöriga myndigheterna vid generalsekretariatet och i medlemsstaterna ska i detta syfte inrätta ett registreringssystem. Uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET ska registreras i de därför avsedda registren.
3. Enheter och utrymmen inom vilka säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter hanteras eller förvaras ska inspekteras med jämna mellanrum av den behöriga säkerhetsmyndigheten.
4. Säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter ska transporteras mellan enheter och utrymmen utanför fysiskt skyddade områden på följande sätt:
a)
Som allmän regel ska säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter överföras elektroniskt med kryptoprodukter som godkänts i enlighet med artikel 10.6.
b)
Om produkterna i led a inte används, ska säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter överföras antingen
i)
på elektroniska medier (t.ex. USB-minnen, cd-skivor, hårddiskar) som skyddas med kryptoprodukter som godkänts i enlighet med artikel 10.6, eller
ii)
i alla övriga fall, som föreskrivet av den behöriga säkerhetsmyndigheten i enlighet med de relevanta skyddsåtgärderna i bilaga III.
5. Genomförandebestämmelser för denna artikel fastställs i bilaga III.
Artikel 10
Skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter i kommunikations- och informationssystem
1. Med informationssäkring på området kommunikations- och informationssystem avses förvissningar om att dessa system kommer att skydda den information de hanterar och kommer att fungera som de ska när det krävs, under kontroll av behöriga användare. Effektiv informationssäkring ska garantera lämpliga nivåer för konfidentialitet, riktighet, tillgänglighet, oavvislighet och autenticitet. Informationssäkring ska grundas på en riskhanteringsprocess.
2. Med kommunikations- och informationssystem avses varje system som gör det möjligt att hantera information i elektronisk form. Ett kommunikations- och informationssystem ska innefatta alla de resurser som krävs för att det ska fungera, inklusive infrastruktur, organisation, personal och informationsresurser. Detta beslut ska tillämpas på kommunikations- och informationssystem som hanterar säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter (kommunikations- och informationssystem eller system).
3. Dessa kommunikations- och informationssystem ska hantera säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter i enlighet med informationssäkringsbegreppet.
4. Samtliga kommunikations- och informationssystem ska genomgå en ackrediteringsprocess. Godkännandet från säkerhetssynpunkt ska syfta till att skapa förvissning om att alla lämpliga säkerhetsåtgärder har vidtagits och att tillräckligt hög skyddsnivå för de säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifterna och systemen har uppnåtts i enlighet med detta beslut. I redovisningen av godkännandet från säkerhetssynpunkt ska fastställas högsta säkerhetsskyddsklassificeringsnivå för den information som får hanteras av ett system och motsvarande villkor.
5. System som hanterar uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL och högre ska skyddas på sådant sätt att uppgifterna inte kan läcka ut genom oavsiktlig elektromagnetisk strålning (skydd mot röjande strålning).
6. Om de säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifterna skyddas med hjälp av kryptoprodukter, ska sådana produkter godkännas på följande sätt:
a)
Konfidentialiteten för uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån SECRET UE/EU SECRET och högre ska skyddas genom kryptoprodukter som har godkänts av rådet i egenskap av kryptogodkännande myndighet på rekommendation av säkerhetskommittén.
b)
Konfidentialiteten för uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller RESTREINT UE/EU RESTRICTED ska skyddas genom kryptoprodukter som har godkänts av rådets generalsekreterare (nedan kallad generalsekreteraren) i egenskap av kryptogodkännande myndighet på rekommendation av säkerhetskommittén.
Trots vad som sägs i led b får säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller RESTREINT UE/EU RESTRICTED inom medlemsstaternas nationella system skyddas genom kryptoprodukter som har godkänts av en medlemsstats kryptogodkännande myndighet.
7. När säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter överförs på elektronisk väg ska godkända kryptoprodukter användas. Trots detta krav får specifika förfaranden i krissituationer eller specifika tekniska konfigurationer enligt bilaga IV tillämpas.
8. Generalsekretariatets respektive medlemsstaternas behöriga myndigheter ska upprätta följande informationssäkringsfunktioner:
a)
En myndighet för informationssäkring.
b)
En tempestmyndighet.
c)
En kryptogodkännande myndighet.
d)
En kryptodistribuerande myndighet.
9. För varje system ska generalsekretariatets respektive medlemsstaternas behöriga myndigheter upprätta följande:
a)
En ackrediteringsmyndighet för säkerhet.
b)
En driftsansvarig myndighet för informationssäkring.
10. Genomförandebestämmelser för denna artikel fastställs i bilaga IV.
Artikel 11
Industrisäkerhet
1. Med industrisäkerhet avses tillämpningen av åtgärder för att garantera att säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter skyddas av entreprenörer eller underentreprenörer vid kontraktsförhandlingar och under hela löptiden av kontrakt som kräver säkerhetsskyddsavtal. Sådana kontrakt får inte medföra tillgång till uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET.
2. Generalsekretariatet får genom kontrakt överlåta arbetsuppgifter som omfattar eller medför att säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter lämnas ut till, hanteras av eller förvaras av industrienheter eller andra enheter som är registrerade i en medlemsstat eller en tredjestat som har ingått ett avtal eller en administrativ överenskommelse enligt artikel 12.2 a eller b.
3. Generalsekretariatet som är kontraktsslutande myndighet, ska säkerställa att de miniminormer för industrisäkerhet som fastställs i detta beslut, och som det hänvisas till i kontraktet, följs när industrienheter och andra enheter tilldelas kontrakt som kräver säkerhetsskyddsavtal.
4. Den nationella säkerhetsmyndigheten, den utsedda säkerhetsmyndigheten eller någon annan behörig myndighet i varje medlemsstat ska så långt det är möjligt enligt nationella lagar och andra författningar säkerställa att entreprenörer och underentreprenörer som är registrerade på deras territorium vidtar alla lämpliga åtgärder för att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter under de förhandlingar som förs innan ett kontrakt ingås och när ett kontrakt som kräver säkerhetsskyddsavtal genomförs.
5. Den nationella säkerhetsmyndigheten, den utsedda säkerhetsmyndigheten eller någon annan behörig myndighet i varje medlemsstat ska så långt det är möjligt enligt nationella lagar och andra författningar säkerställa att entreprenörer och underentreprenörer som är registrerade i den medlemsstaten och som deltar i entreprenader som kräver säkerhetsskyddsavtal eller underentreprenader som kräver tillgång till uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller SECRET UE/EU SECRET inom sina anläggningar, antingen när de genomför sådana entreprenader eller innan kontraktet ingås, innehar ett säkerhetsskyddsgodkännande av verksamhetsställe på relevant säkerhetsskyddsklassificeringsnivå.
6. Entreprenörens eller underentreprenörens personal som för genomförandet av ett kontrakt som kräver säkerhetsskyddsavtal behöver tillgång till uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller SECRET UE/EU SECRET ska beviljas ett personalsäkerhetsskyddsgodkännande av en nationell säkerhetsmyndighet, utsedd säkerhetsmyndighet eller någon annan behörig säkerhetsmyndighet i enlighet med nationella lagar och andra författningar samt de miniminormer som fastställs i bilaga I.
7. Genomförandebestämmelser för denna artikel fastställs i bilaga V.
Artikel 12
Utbyte av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter med tredjestater och internationella organisationer
1. Om rådet fastställer att det finns ett behov av utbyte av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter med en tredjestat eller internationell organisation, ska en lämplig ram fastställas för detta ändamål.
2. För att upprätta denna ram och fastställa ömsesidigt gällande bestämmelser om skydd av utbytta säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter
a)
ska rådet ingå avtal om säkerhetsförfaranden för utbyte och skydd av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter (nedan kallade informationssäkerhetsskyddsavtal), eller
b)
får generalsekreteraren ingå administrativa överenskommelser i enlighet med punkt 17 i bilaga VI om säkerhetsskyddsklassificeringsnivån för säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter som ska lämnas ut som en allmän regel inte är högre än RESTREINT UE/EU RESTRICTED.
3. Informationssäkerhetsavtal eller administrativa överenskommelser som avses i punkt 2 ska innehålla bestämmelser som sörjer för att säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter som tredjestater eller internationella organisationer får, skyddas på ett sätt som är lämpligt med avseende på deras säkerhetsskyddsklassificeringsnivå och enligt miniminormer som inte är mindre stränga än de som fastställs i detta beslut.
4. Beslutet att lämna ut säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter som upprättats i rådet till en tredjestat eller internationell organisation ska fattas av rådet i varje enskilt fall beroende på uppgifternas karaktär och innehåll, mottagarens behovsenliga behörighet och den fördel som EU vinner därigenom. Om det inte är rådet som är upphovsman till de säkerhetsskyddsklassificerade uppgifterna, ska generalsekretariatet först söka skriftligt tillstånd av upphovsmannen. Om det inte går att fastställa vem denne är kommer rådet att ikläda sig detta ansvar.
5. Utvärderingsbesök ska anordnas för att utröna ändamålsenligheten i de säkerhetsåtgärder som tillämpas i en tredjestat eller internationell organisation för att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter som lämnas ut eller utbyts.
6. Genomförandebestämmelser för denna artikel fastställs i bilaga VI.
Artikel 13
Överträdelse av säkerhetsbestämmelserna och röjande av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter
1. En överträdelse av säkerhetsbestämmelserna inträffar som resultat av en handling eller försummelse som begåtts av en person och som står i strid med säkerhetsbestämmelserna i detta beslut.
2. Röjande av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter inträffar när dessa som resultat av ett säkerhetsbrott helt eller delvis har lämnats ut till obehöriga.
3. Överträdelser av säkerhetsbestämmelserna eller misstänkta överträdelser av säkerhetsbestämmelserna ska omedelbarts rapporteras till den behöriga säkerhetsmyndigheten.
4. Om det är känt eller om det föreligger rimliga skäl att anta att säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter har röjts eller förlorats, ska den behöriga säkerhetsmyndigheten vidta alla lämpliga åtgärder i enlighet med tillämpliga lagar och andra författningar för att
a)
underrätta upphovsmannen,
b)
se till att personal som inte direkt berörs av brottet utreder ärendet för att fastställa fakta,
c)
bedöma den potentiella skada som åsamkats EU:s eller medlemsstaternas intressen,
d)
vidta lämpliga åtgärder för att förhindra ett upprepande, och
e)
underrätta lämpliga myndigheter om de vidtagna åtgärderna.
5. Den som är ansvarig för en överträdelse av säkerhetsbestämmelserna kan komma att underkastas disciplinära åtgärder enligt tillämpliga bestämmelser. Den som är ansvarig för röjande eller förlust av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter ska underkastas disciplinära och/eller rättsliga åtgärder enligt tillämpliga lagar och andra författningar.
Artikel 14
Ansvar för genomförande
1. Rådet ska vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att sörja för en övergripande enhetlig tillämpning av detta beslut.
2. Generalsekreteraren ska vidta alla nödvändiga åtgärder vid hantering eller förvar av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter eller annan säkerhetsskyddsklassificerad information för att garantera att detta beslut tillämpas i utrymmen som används av rådet och inom generalsekretariatet, inbegripet dess sambandskontor i tredjestater, av generalsekretariatets tjänstemän och övriga anställda, personal som har avdelats till generalsekretariatet och entreprenörer som anlitas av generalsekretariatet.
3. Medlemsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder i enlighet med sina nationella lagar och andra författningar, för att säkerställa att detta beslut vid hantering eller förvar av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter respekteras av
a)
personal vid medlemsstaternas ständiga representationer vid Europeiska unionen och nationella delegater som deltar i rådsmöten eller i möten i rådets förberedande organ eller som deltar i annan rådsverksamhet,
b)
annan personal vid medlemsstaternas nationella förvaltningar, även personal som avdelats till dessa förvaltningar, oavsett om de tjänstgör på medlemsstaternas territorium eller utomlands,
c)
andra personer i medlemsstaterna som i kraft av sina arbetsuppgifter vederbörligen bemyndigats att ha tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter, och
d)
entreprenörer som anlitas av medlemsstaterna, oavsett om de är verksamma på medlemsstaternas territorium eller utomlands.
Artikel 15
Säkerhetsorganisationen inom rådet
1. Som ett led i dess roll för att sörja för en övergripande enhetlig tillämpning av detta beslut ska rådet godkänna
a)
de avtal som avses i artikel 12.2 a,
b)
beslut om att tillåta utlämning av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter till tredjestater och internationella organisationer,
c)
ett årligt inspektionsprogram, som ska föreslås av generalsekreteraren och rekommenderas av säkerhetskommittén för inspektion av medlemsstaternas enheter och utrymmen och av EU:s byråer och organ som inrättats enligt avdelning V kapitel 2 i EU-fördraget, samt av Europol och Eurojust, och utvärderingsbesök i tredjestater och vid internationella organisationer, för att utröna ändamålsenligheten i de åtgärder som genomförs för att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter, och
d)
säkerhetsstrategier enligt artikel 6.1.
2. Generalsekreteraren ska fungera som generalsekretariatets säkerhetsmyndighet. I den egenskapen ska generalsekreteraren
a)
genomföra rådets säkerhetsstrategi och se över den,
b)
med medlemsstaternas nationella säkerhetsmyndigheter samordna alla säkerhetsfrågor som avser skyddet av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som berör rådets verksamhet,
c)
bevilja generalsekretariatets tjänstemän och övriga anställda EU-personalsäkerhetsgodkännanden i enlighet med artikel 7.3, innan de kan beviljas tillgång till uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller högre,
d)
i lämpliga fall beordra utredningar av eventuella inträffade eller misstänkta läckor eller förlust av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som innehas av eller härrör från rådet och begära bistånd från de berörda säkerhetsmyndigheterna vid sådana utredningar,
e)
periodiskt genomföra inspektion av säkerhetsarrangemangen för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i generalsekretariatets lokaler,
f)
periodiskt genomföra inspektion av säkerhetsarrangemangen för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter vid EU:s byråer och organ som inrättats enligt avdelning V kapitel 2 i EU-fördraget, Europol, Eurojust samt vid krishanteringsinsatser som fastställts enligt avdelning V kapitel 2 i EU-fördraget och hos EU:s särskilda representanter och deras medarbetare,
g)
tillsammans och i samförstånd med berörda nationella säkerhetsmyndigheter periodiskt genomföra inspektion av säkerhetsarrangemangen för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter i medlemsstaternas enheter och utrymmen,
h)
samordna säkerhetsåtgärder tillsammans med medlemsstaternas behöriga myndigheter med ansvar för skyddet av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter, och i förekommande fall tredjestater eller internationella organisationer, bl.a. om arten av hoten mot säkerheten för säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter och vilka skyddsåtgärder som kan vidtas,
i)
ingå sådana administrativa överenskommelser som avses i artikel 12.2 b, och
j)
genomföra inledande och periodiskt återkommande utvärderingsbesök i tredjestater eller vid internationella organisationer för att utröna ändamålsenligheten i de åtgärder som genomförs för att skydda säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter som lämnas ut till dem eller utbyts.
Generalsekretariatets säkerhetsavdelning ska stå till generalsekreterarens förfogande för bistånd inom detta ansvarsområde.
3. För tillämpningen av artikel 14.3 bör medlemsstaterna
a)
utse en nationell säkerhetsmyndighet som ska ansvara för säkerhetsarrangemangen för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter, så att
i)
säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter vid nationella ministerier, organ eller myndigheter, offentliga eller privata, inom landet eller utomlands, skyddas i enlighet med detta beslut,
ii)
säkerhetsarrangemangen för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter inspekteras periodiskt,
iii)
alla som är anställda vid en nationell förvaltning eller av en entreprenör som kan ges tillgång till uppgifter på säkerhetsskyddsklassificeringsnivån CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller högre har säkerhetsgodkänts på lämpligt sätt eller på annat sätt vederbörligen bemyndigats i kraft av sina arbetsuppgifter i enlighet med nationella lagar och andra författningar,
iv)
säkerhetsplaner upprättas vid behov för att minska risken att säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter röjs eller går förlorade,
v)
säkerhetsfrågor som rör skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter samordnas med andra behöriga nationella myndigheter, inbegripet dem som avses i detta beslut, och
vi)
svar ges på relevanta ansökningar om säkerhetsgodkännande från EU:s byråer och organ som inrättats enligt avdelning V kapitel 2 i EU-fördraget, Europol, Eurojust, samt krishanteringsinsatser som fastställts enligt avdelning V kapitel 2 i EU-fördraget samt EU:s särskilda representanter och deras medarbetare;
nationella säkerhetsmyndigheter förtecknas i bilaga C,
b)
se till att deras behöriga myndigheter lämnar information och råd till sina regeringar, och genom dem till rådet, om arten av hoten mot säkerheten när det gäller säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter och vilka skyddsåtgärder som kan vidtas.
Artikel 16
Säkerhetskommittén
1. En säkerhetskommitté inrättas härmed. Den ska granska och bedöma alla säkerhetsfrågor inom ramen för detta beslut och i lämpliga fall lämna rekommendationer till rådet.
2. Säkerhetskommittén ska bestå av företrädare för medlemsstaternas nationella säkerhetsmyndigheter; en företrädare för kommissionen och för europeiska avdelningen för yttre åtgärder ska vara närvarande vid dess möten. Generalsekreteraren eller den företrädare som han utser ska vara ordförande. Kommittén ska sammanträda enligt anvisningar från rådet eller på begäran av generalsekreteraren eller en nationell säkerhetsmyndighet.
Företrädare för EU:s byråer och organ som inrättats enligt avdelning V kapitel 2 i EU-fördraget, samt Europol och Eurojust, får bjudas in att delta när frågor som rör dem diskuteras.
3. Säkerhetskommittén ska organisera sitt arbete så att den kan lämna rekommendationer inom särskilda områden som gäller säkerhet. Den ska inrätta en undergrupp med experter på informationssäkringsfrågor och vid behov andra undergrupper med experter. Den ska fastställa mandatet för sådana undergrupper med experter och ta emot deras verksamhetsrapporter och eventuellt rekommendationer till rådet.
Artikel 17
Ersättande av föregående beslut
1. Genom detta beslut upphävs och ersätts rådets beslut 2001/264/EG av den 19 mars 2001 om antagande av rådets säkerhetsbestämmelser (2).
2. Alla säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter på en säkerhetsskyddsklassificeringsnivå enligt beslut 2001/264/EG ska även fortsättningsvis skyddas i enlighet med relevanta bestämmelser i det här beslutet.
Artikel 18
Ikraftträdande
Detta beslut träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den 31 mars 2011.


Input:
ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (UE) NR 750/2010
z dnia 7 lipca 2010 r.
zmieniające załączniki II i III do rozporządzenia (WE) nr 396/2005 Parlamentu Europejskiego i Rady w odniesieniu do najwyższych dopuszczalnych poziomów pozostałości niektórych pestycydów w określonych produktach oraz na ich powierzchni
(Tekst mający znaczenie dla EOG)
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie (WE) nr 396/2005 Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 23 lutego 2005 r. w sprawie najwyższych dopuszczalnych poziomów pozostałości pestycydów w żywności i paszy pochodzenia roślinnego i zwierzęcego oraz na ich powierzchni, zmieniające dyrektywę Rady 91/414/EWG (1), w szczególności jego art. 14 ust. 1 lit. a),
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Najwyższe dopuszczalne poziomy pozostałości (NDP) dla acetamipridu, acibenzolaru s-metylowego, azoksystrobiny, imazalilu, proheksadionu, pyraklostrobiny i tiakloprydu zostały określone w załączniku II i części B załącznika III do rozporządzenia (WE) nr 396/2005. NDP dla dimetomorfu, ditiokarbaminianów (mankozebu), fipronilu, fludioksonilu, pirymikarbu, prosulfokarbu, tebukonazolu, trichlopyru i walifenalu zostały określone w części A załącznika III do rozporządzenia (WE) nr 396/2005. Dla amisulbromu, ametoktradyny i biksafenu nie określono jeszcze NDP; substancje te nie zostały również wymienione w załączniku IV do rozporządzenia (WE) nr 396/2005.
(2)
W ramach procedury, zgodnie z dyrektywą Rady 91/414/EWG z dnia 15 lipca 1991 r. dotyczącą wprowadzania do obrotu środków ochrony roślin (2), złożono wniosek na mocy art. 6 ust. 1 rozporządzenia (WE) nr 396/2005 o zmianę obowiązujących NDP w odniesieniu do zezwolenia na stosowanie środka ochrony roślin zawierającego substancję czynną - azoksystrobinę w przypadku karczocha hiszpańskiego.
(3)
W odniesieniu do acetamipridu złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku boćwiny oraz wiśni i czereśni. W odniesieniu do acibenzolaru s-metylowego złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku brzoskwiń i moreli. W odniesieniu do amisulbromu złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku winogron do produkcji wina i winogron stołowych. W odniesieniu do biksafenu złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku zbóż. Ze względu na ten wniosek konieczne jest określenie NDP obowiązujących w przypadku mięsa, tłuszczu, wątrób, nerek i mleka od bydła, owiec i kóz, ponieważ zboża stosowane są jako pasza dla tych zwierząt, i pasza ta może zawierać pozostałości pestycydów. W odniesieniu do ametoktradyny złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku winogron stołowych i winogron do produkcji wina, ziemniaków, pomidorów, papryki, ogórków, cukinii, melona, arbuza, dyni, sałaty i roszpunki warzywnej. W odniesieniu do ditiokarbaminianów (mankozebu) złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku grochu bez strąków. W odniesieniu do dimetomorfu złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku grochu bez strąków i porów. W odniesieniu do fludioksonilu złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku selera korzeniowego. W odniesieniu do fipronilu złożono wniosek dotyczący zmiany wartości w przypadku zbóż. W odniesieniu do imazalilu złożono wniosek dotyczący zmiany wartości granicy oznaczalności. W odniesieniu do pirymikarbu złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku kopru włoskiego. W odniesieniu do proheksadionu złożono wniosek dotyczący zmiany definicji pozostałości oraz wniosek dotyczący stosowania w przypadku żyta. W odniesieniu do prosulfokarbu złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku marchwi i selera korzeniowego. W odniesieniu do tebukonazolu złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku mandarynek. W odniesieniu do tiakloprydu złożono wniosek dotyczący oliwek, nasion maku oraz różnych warzyw korzeniowych i bulwiastych. W odniesieniu do trichlopyru złożono wniosek dotyczący zmiany definicji pozostałości w przypadku produktów zwierzęcych oraz zmiany NDP w przypadku produktów zwierzęcych. W odniesieniu do walifenalatu złożono wniosek dotyczący stosowania w przypadku pomidorów i oberżyny.
(4)
Zgodnie z art. 6 ust. 2 i 4 rozporządzenia (WE) nr 396/2005 złożono wniosek dotyczący stosowania tebukonazolu w przypadku owoców męczennicy. Zezwolenie na stosowanie tebukonazolu w przypadku owoców męczennicy w Kenii prowadzi do wyższego poziomu pozostałości niż NDP określone w załączniku III do rozporządzenia (WE) nr 396/2005. Aby uniknąć barier handlowych w odniesieniu do przywozu owoców męczennicy, konieczne jest zastosowanie wyższych NDP. Zezwolenie na stosowanie pyraklostrobiny w przypadku wiśni i czereśni, śliwek, truskawek, owoców leśnych, innych drobnych owoców i owoców jagodowych, dymki, ogórków, melona, arbuza, dyni, ziaren słonecznika i ziaren kawy w Stanach Zjednoczonych, Kanadzie i Brazylii prowadzi do wyższego poziomu pozostałości niż NDP określone w załączniku III do rozporządzenia (WE) nr 396/2005. Aby uniknąć barier handlowych w odniesieniu do przywozu tych produktów, konieczne są wyższe NDP.
(5)
Zgodnie z art. 8 rozporządzenia (WE) nr 396/2005 wnioski te zostały poddane ocenie przez państwa członkowskie, których dotyczyły, a sprawozdania z oceny przekazano Komisji.
(6)
Europejski Urząd ds. Bezpieczeństwa Żywności (dalej „Urząd”) dokonał oceny wniosków i sprawozdań z oceny, analizując w szczególności ryzyko dla konsumentów oraz w odpowiednich przypadkach dla zwierząt, i wydał uzasadnione opinie dotyczące proponowanych NDP (3). Urząd przekazał te opinie Komisji i państwom członkowskim oraz podał je do publicznej wiadomości.
(7)
W swoich uzasadnionych opiniach Urząd stwierdził, że spełniono wszystkie wymogi dotyczące danych oraz że zmiany NDP, o które wnosili wnioskodawcy, są dopuszczalne z punktu widzenia bezpieczeństwa konsumentów na podstawie oceny narażenia konsumentów dokonanej dla 27 określonych grup konsumentów europejskich. Urząd wziął pod uwagę najnowsze informacje o właściwościach toksykologicznych wymienionych substancji. Ani w przypadku narażenia na wymienione substancje przez całe życie w wyniku spożywania wszystkich produktów spożywczych mogących je zawierać, ani w przypadku narażenia krótkoterminowego w wyniku skrajnie dużej konsumpcji danych produktów, nie wykazano istnienia ryzyka przekroczenia akceptowanego dziennego pobrania (ADI) ani ostrej dawki referencyjnej (ARfD). W odniesieniu do walifenalatu Urząd uznał za wystarczające niższe NDP niż proponowały oceniające państwa członkowskie. W tym przypadku właściwe jest określenie niższych NDP.
(8)
Na podstawie uzasadnionych opinii Urzędu oraz po uwzględnieniu czynników istotnych dla rozpatrywanej kwestii stwierdzono, że odnośne zmiany NDP spełniają wymogi art. 14 ust. 2 rozporządzenia (WE) nr 396/2005.
(9)
W związku z tym należy odpowiednio zmienić rozporządzenie (WE) nr 396/2005.
(10)
Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Stałego Komitetu ds. Łańcucha Żywnościowego i Zdrowia Zwierząt i nie spotkały się ze sprzeciwem Parlamentu Europejskiego ani Rady,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
W załącznikach II i III do rozporządzenia (WE) nr 396/2005 wprowadza się zmiany zgodnie z załącznikiem do niniejszego rozporządzenia.
Artykuł 2
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie w dniu następującym po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 7 lipca 2010 r.


Input:
A TANÁCS 204/2011/EU RENDELETE
(2011. március 2.)
a líbiai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 215. cikkére,
tekintettel az Európai Unióról szóló szerződés V. címének 2. fejezetével összhangban elfogadott, a líbiai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló, 2011. február 28-i 2011/137/KKBP (1) tanácsi határozatra,
tekintettel az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője és a Bizottság közös javaslatára,
mivel:
(1)
A 2011. február 26-i 1970 (2011). sz. ENSZ BT határozatnak megfelelően a 2011. február 26-i 2011/137/KKBP határozat előírja a fegyverembargót, a belső elnyomás céljára felhasználható felszerelések kivitelének tilalmát, valamint belépési korlátozásokat és azon személyek és szervezetek pénzeszközeinek és gazdasági erőforrásainak befagyasztását, akik részt vettek az emberi jogok líbiai személyek ellen irányuló súlyos megsértésében, többek között civil lakosságot és létesítményeket érő, nemzetközi jogot sértő támadásokban való részvétel által. Ezen természetes vagy jogi személyek, szervezetek és szervek felsorolása a határozat mellékleteiben található.
(2)
Ezen intézkedések közül néhány az Európai Unió működéséről szóló szerződés hatálya alá tartozik, ennélfogva - különösen a tagállamokban tevékenykedő gazdasági szereplők által történő egységes alkalmazásuk biztosítása céljából - a végrehajtásukhoz uniós szintű jogszabály szükséges.
(3)
E rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat és betartja különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket, nevezetesen a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot, valamint a személyes adatok védelméhez való jogot. E rendeletet az említett jogokkal összhangban kell alkalmazni.
(4)
E rendelet továbbá maradéktalanul tiszteletben tartja a tagállamoknak az ENSZ Alapokmánya szerinti kötelezettségeit és az ENSZ BT-határozatok jogilag kötelező erejét.
(5)
Tekintettel arra, hogy a líbiai helyzet konkrét fenyegetést jelent a nemzetközi békére és biztonságra nézve, továbbá a 2011/137/KKBP határozat III. és IV. melléklete módosításának és felülvizsgálatának folyamatával való egységesség biztosítása érdekében az e rendelet II. és III. mellékletében foglalt jegyzékek módosítására vonatkozó hatáskört a Tanácsnak kell gyakorolnia.
(6)
Az e rendelet II. és III. mellékletében szereplő jegyzékek módosítására vonatkozó eljárás során a megjelölt természetes és jogi személyekkel, szervezetekkel és szervekkel közölni kell a jegyzékbe vételük okait annak érdekében, hogy észrevételeket nyújthassanak be. Amennyiben észrevételt vagy új érdemi bizonyítékot nyújtanak be, a Tanácsnak ezen észrevételek alapján felül kell vizsgálnia döntését, és erről értesítenie kell az érintett személyt, szervezetet vagy szervet.
(7)
E rendelet végrehajtása és az Unión belüli lehető legnagyobb jogbiztonság megteremtése érdekében közzé kell tenni azon természetes vagy jogi személyek, szervezetek és szervek nevét és más lényeges adatait, amelyek pénzeszközeit és gazdasági erőforrásait e rendelettel összhangban be kell fagyasztani. A személyes adatok feldolgozása során meg kell felelni a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (2), valamint a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (3).
(8)
Az e rendeletben előírt intézkedések hatékonyságának biztosítása érdekében e rendeletnek a kihirdetése napján hatályba kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
E rendelet alkalmazásában:
a) „pénzeszközök”: mindenfajta pénzügyi eszköz és gazdasági előny, beleértve - de nem kizárólagosan - a következőket:
b) „pénzeszközök befagyasztása”: a pénzeszközök minden olyan mozgásának, átutalásának, megváltoztatásának, felhasználásának, az azokhoz való hozzáférésnek, illetve a velük való kereskedésnek a megakadályozása, amelynek következtében a pénzeszközök mennyisége, összege, helye, tulajdonjoga, birtoklása, jellege, rendeltetése vagy bármely egyéb tulajdonsága oly módon változna meg, hogy az lehetővé tenné a pénzeszközök felhasználását, a portfóliókezelést is beleértve;
c) „gazdasági erőforrások”: mindenféle - tárgyi vagy immateriális, ingó vagy ingatlan - vagyoni eszköz, amely nem pénzeszköz, de felhasználható pénzeszközök, áruk vagy szolgáltatások megszerzésére;
d) „gazdasági erőforrások befagyasztása”: a gazdasági erőforrások pénzeszközök, áruk vagy szolgáltatások megszerzésére irányuló, bármely módon történő felhasználásának megakadályozása, ideértve - nem kizárólagosan - azok értékesítését, bérbeadását vagy jelzáloggal való megterhelését;
e) „technikai segítségnyújtás”: javításhoz, fejlesztéshez, gyártáshoz, összeszereléshez, teszteléshez, karbantartáshoz vagy bármely más technikai szolgáltatáshoz kapcsolódó bármilyen jellegű technikai támogatás, amely oktatás, tanácsadás, képzés, szakmai tudás és készségek átadása, illetve tanácsadó szolgáltatás formájában valósul meg; köztük a segítségnyújtás szóbeli formái is;
f) „szankcióbizottság”: az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsának az ENSZ BT 1970 (2011) sz. határozat 24. pontja értelmében létrehozott bizottsága;
g) „az Unió területe”: a tagállamok területe, amelyen a Szerződés rendelkezéseit az abban meghatározott feltételekkel alkalmazni kell, beleértve a légterüket is.
2. cikk
(1) Tilos:
a)
az I. mellékletben felsorolt, belső elnyomás céljából felhasználható felszerelések akár közvetlenül akár közvetve történő eladása, szállítása, átadása vagy kivitele - függetlenül attól, hogy azok az Unióból származnak-e - bármilyen líbiai személy, szervezet vagy szerv részére, vagy Líbiában történő felhasználásra;
b)
az olyan tevékenységekben folytatott tudatos és szándékos részvétel, amelyeknek célja vagy eredménye az a) pontban említett tilalmak megkerülése.
(2) Tilos az I. mellékletben felsorolt, belső elnyomás céljára felhasználható felszerelések Líbiából történő beszerzése, behozatala vagy szállítása, függetlenül attól, hogy az érintett cikk Líbiából származik-e vagy sem.
(3) Az (1) bekezdés nem alkalmazandó az Egyesült Nemzetek személyzete, az Európai Unió vagy tagállamai személyzete, a média képviselői és a humanitárius és fejlesztési szervezetek munkatársai és kísérő személyzete által, kizárólag személyes használatukra, átmeneti jelleggel Líbiába exportált védőruházatra, különösen a golyóálló mellényre és a sisakra.
(4) Az (1) bekezdéstől eltérve, a IV. mellékletben felsorolt tagállami, hatáskörrel rendelkező hatóságok az általuk megfelelőnek ítélt feltételek mellett engedélyezhetik a belső elnyomás céljára felhasználható felszerelések értékesítését, szállítását, továbbadását vagy kivitelét, ha megállapítják, hogy az ilyen felszereléseket kizárólag humanitárius vagy védelmi célú felhasználásra szánják.
3. cikk
(1) Tilos:
a)
az Európai Unió közös katonai listáján (4) (a közös katonai lista) felsorolt árukkal és technológiával, a felsorolt áruk rendelkezésre bocsátásával, előállításával, karbantartásával és használatával kapcsolatos közvetlen vagy közvetett technikai segítségnyújtás bármilyen líbiai személy, szervezet vagy szerv részére, vagy Líbiában történő felhasználásra;
b)
az I. mellékletben felsorolt, belső elnyomás céljából felhasználható felszereléssel kapcsolatos közvetlen vagy közvetett technikai segítségnyújtás vagy brókertevékenység bármilyen líbiai személy, szervezet vagy szerv részére, vagy Líbiában történő felhasználásra;
c)
a közös katonai listán vagy az I. mellékletben felsorolt árukkal és technológiával kapcsolatos közvetlen vagy közvetett finanszírozás vagy pénzügyi támogatás nyújtása - beleértve különösen az említett termékek értékesítésével, szállításával, átadásával vagy kivitelével kapcsolatos, vagy az ahhoz kapcsolódó technikai segítségnyújtásra irányuló támogatásokat, kölcsönöket és exporthitel-biztosítást - bármely líbiai személy, szervezet vagy szerv részére, vagy Líbiában történő felhasználásra;
d)
az olyan tevékenységekben folytatott tudatos és szándékos részvétel, amelyeknek célja vagy eredménye az a)-c) pontban említett tilalmak megkerülése.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve az abban foglalt tilalmak nem alkalmazandók a kizárólag humanitárius vagy védelmi célokra szánt, halált nem okozó katonai felszereléshez kapcsolódó technikai segítségnyújtásra, finanszírozásra vagy pénzügyi támogatásra, vagy fegyverek és azokhoz kapcsolódó anyagok egyéb értékesítésére és szállítására, amennyiben azt a szankcióbizottság előzetesen jóváhagyta.
(3) Az (1) bekezdéstől eltérve, a IV. mellékletben felsorolt tagállami, hatáskörrel rendelkező hatóságok az általuk megfelelőnek ítélt feltételek mellett engedélyezhetik a belső elnyomás céljára felhasználható felszerelésekhez kapcsolódó technikai segítségnyújtást, finanszírozást és pénzügyi támogatást, ha megállapítják, hogy az ilyen felszereléseket kizárólag humanitárius vagy védelmi célú felhasználásra szánják.
4. cikk
Az olyan áruk és technológia átadásának megakadályozása érdekében, amelyek szerepelnek a közös katonai listán, illetve amelyek szállítását, értékesítését, átadását vagy kivitelét e rendelet tiltja, a Líbia területéről az Unió vámterületére, illetve az Unió vámterületéről Líbia területére szállított minden áru tekintetében, az Európai Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK rendeletben (5) és az annak végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 2454/93/EGK rendeletben (6) a belépési és kilépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatokat, valamint a vámáru-nyilatkozatokat érintő rendelkezésekben meghatározott, az érkezést és az indulást megelőző, kiegészítő információszolgáltatási kötelezettségre vonatkozó szabályok mellett az információszolgáltató személy nyilatkozik arról, hogy az áruk szerepelnek-e a közös katonai listán vagy azok e rendelet hatálya alá tartoznak-e, illetve amennyiben az áruk kivitele engedélyhez kötött, közlik a megadott kiviteli engedély adatait. Ezeket a kiegészítő elemeket esettől függően vagy írásos formában, vagy vámáru-nyilatkozat felhasználásával kell benyújtani az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságához.
5. cikk
(1) A II. és a III. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyekhez, szervezetekhez és szervekhez tartozó, ezek tulajdonában lévő, vagy ezek által birtokolt vagy ellenőrzött valamennyi pénzeszközt és gazdasági erőforrást be kell fagyasztani.
(2) A II. és a III. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek rendelkezésére vagy javára - sem közvetlenül, sem közvetve - semmiféle pénzeszköz vagy gazdasági erőforrás nem bocsátható.
(3) Tilos olyan tevékenységekben tudatosan és szándékosan részt venni, amelyek közvetlen vagy közvetett célja vagy eredménye az (1) és a (2) bekezdésben említett intézkedések megkerülése.
6. cikk
(1) A II. melléklet tartalmazza az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsa vagy a szankcióbizottság által az ENSZ BT 1970 (2011). számú határozat 22. pontjával összhangban megjelölt természetes vagy jogi személyeket, szervezeteket és szerveket.
(2) A III. melléklet tartalmazza a II. mellékletben nem szereplő azon természetes vagy jogi személyeket, szervezeteket és szerveket, akiket (amelyeket) a 2011/137/KKBP határozat 6. cikke (1) bekezdésének megfelelően a Tanács azonosított mint olyan személyt és szervezetet - vagy ezek nevében vagy irányítása alatt eljáró egyéneket vagy szervezeteket, illetve az ezek tulajdonában lévő vagy általuk ellenőrzött szervezeteket - aki (amely) részt vett vagy bűnös volt az emberi jogok líbiai személyek ellen irányuló súlyos megsértése elkövetésének elrendelésében, ellenőrzésében vagy más módon történő irányításában, többek között civil lakosságot és létesítményeket érő, légi bombázást is magában foglaló, nemzetközi jogot sértő támadások megtervezésében, parancsba adásában, elrendelésében vagy végrehajtásában való részvétel vagy bűnrészesség által.
(3) A II. és a III. melléklet tartalmazza az adott személyek, szervezetek és szervek jegyzékbe vételének okait; a II. melléklet vonatkozásában ezeket a Biztonsági Tanács, illetve a szankcióbizottság közli.
(4) A II. és a III. melléklet tartalmazza továbbá az érintett természetes és jogi személyek, szervezetek és szervek azonosításához szükséges adatokat (amennyiben ilyenek rendelkezésre állnak); a II. melléklet vonatkozásában ezeket az adatokat a Biztonsági Tanács, illetve a szankcióbizottság közli. Természetes személyek esetében ilyen adat lehet a név - beleértve az álneveket is -, a születési idő és hely, az állampolgárság, az útlevél és a személyazonosító igazolvány száma, a nem, a cím (amenynyiben ismert), valamint a beosztás vagy a foglalkozás. Jogi személyek, szervezetek és szervek esetében ilyen adat lehet a név, a bejegyzés helye és ideje, a nyilvántartási szám és a székhely. A II. mellékletnek tartalmaznia kell továbbá a Biztonsági Tanács vagy a szankcióbizottság általi megjelölés időpontját.
7. cikk
(1) Az 5. cikktől eltérve, a IV. mellékletben felsorolt weboldalakon feltüntetett hatáskörrel rendelkező tagállami hatóságok az általuk megfelelőnek tartott feltételekkel engedélyezhetik egyes befagyasztott pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások felszabadítását vagy rendelkezésre bocsátását, annak megállapítását követően, hogy a pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások:
a)
a II. vagy a III. mellékletben felsorolt személyek és eltartott családtagjaik alapvető szükségleteinek kielégítéséhez szükségesek, beleértve az élelmiszereket, a lakbért vagy jelzáloghitel-törlesztést, a gyógyszereket és az orvosi ellátást, valamint az adók, biztosítási díjak és közüzemi díjak kifizetését;
b)
kizárólag jogi szolgáltatások nyújtásával kapcsolatban felmerülő, ésszerű mértékű szakértői díjak kifizetését, és azzal kapcsolatos kiadások megtérítését szolgálják;
c)
kizárólag a befagyasztott pénzeszközök vagy gazdasági források folyamatos kezelésével vagy fenntartásával kapcsolatos díjak vagy szolgáltatási díjak megfizetését szolgálják,
feltéve, hogy amennyiben az engedély a II. mellékletben felsorolt valamely személyre, szervezetre vagy szervre vonatkozik, a fentiek megállapításáról és az engedélyezésre irányuló szándékáról az érintett tagállam értesítette a szankcióbizottságot, és a szankcióbizottság ezen intézkedés tekintetében az értesítést követő öt munkanapon belül nem emelt kifogást.
(2) Az 5. cikktől eltérve, a IV. mellékletben felsorolt weboldalakon feltüntetett hatáskörrel rendelkező tagállami hatóságok engedélyezhetik egyes befagyasztott pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások felszabadítását vagy rendelkezésre bocsátását, annak megállapítását követően, hogy a pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások rendkívüli kiadásokhoz szükségesek, feltéve hogy az alábbi feltételek teljesülnek:
a)
amennyiben az engedély a II. mellékletben felsorolt valamely személyre, szervezetre vagy szervre vonatkozik, a fentiek megállapítását az érintett tagállam bejelentette a szankcióbizottságnak és azt a bizottság jóváhagyta; és
b)
amennyiben az engedély a III. mellékletben felsorolt valamely személyre, szervezetre vagy szervre vonatkozik, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóság legalább két héttel az engedély kiadása előtt értesítette a tagállamok többi hatáskörrel rendelkező hatóságát és a Bizottságot azon indokokról, amelyek alapján úgy ítéli meg, hogy egyedi engedélyt kell adni.
8. cikk
Az 5. cikktől eltérve, a IV. mellékletben felsorolt hatáskörrel rendelkező tagállami hatóságok engedélyezhetik egyes befagyasztott pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások felszabadítását, amennyiben a következő feltételek teljesülnek:
a)
a szóban forgó pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások az 5. cikkben említett személy, szervezet vagy szerv II. vagy III. mellékletbe történő felvételének az időpontját megelőzően keletkezett bírósági, közigazgatási vagy választott bírósági zálogjog, vagy a szóban forgó időpontot megelőzően hozott bírósági, közigazgatási vagy választott bírósági határozat hatálya alá tartoznak;
b)
a szóban forgó pénzeszközöket vagy gazdasági erőforrásokat kizárólag ilyen zálogjoggal biztosított vagy ilyen határozatban érvényesként elismert követelések teljesítésére fogják használni, az ilyen követelésekkel rendelkező személyek jogai tekintetében irányadó törvényekben és rendelkezésekben meghatározott korlátokon belül;
c)
a zálogjog vagy az ítélet nem a II. vagy a III. mellékletben felsorolt valamely személy, szervezet vagy szerv javára szól;
d)
a zálogjog vagy az ítélet elismerése nem ellentétes az érintett tagállam közrendjével;
e)
amennyiben az engedély a II. mellékletben felsorolt valamely személyre, szervezetre vagy szervre vonatkozik, a tagállam értesítette a szankcióbizottságot a zálogjogról vagy az ítéletről, és
f)
amennyiben az engedély a III. mellékletben felsorolt valamely személyre, szervezetre vagy szervre vonatkozik, az érintett tagállam tájékoztatta a többi tagállamot és a Bizottságot a megadott engedélyekről.
9. cikk
(1) Az 5. cikk (2) bekezdése nem vonatkozik a befagyasztott számlák alábbi növekményeire:
a)
az említett számlák kamatai vagy egyéb hozamai; vagy
b)
az 5. cikkben említett természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek szankcióbizottság, Biztonsági Tanács vagy Tanács általi megjelölésének időpontja előtt kötött szerződések, megállapodások vagy azon időpont előtt keletkezett kötelezettségek alapján esedékes kifizetések.
feltéve, hogy az említett kamatok, egyéb jövedelmek és kifizetések befagyasztására az 5. cikk (1) bekezdésének megfelelően sor került.
(2) Az 5. cikk (2) bekezdése nem akadályozza az Unió pénzügyi intézményeit és hitelintézeteit abban, hogy átutalt összegeket írjanak jóvá a jegyzékben szereplő természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv befagyasztott számláján, amenynyiben a jóváírt összegek szintén befagyasztásra kerülnek. A pénzügyi intézmény vagy hitelintézet minden ilyen ügyletről haladéktalanul tájékoztatja az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságot.
10. cikk
Az 5. cikktől eltérve, és feltéve, hogy egy kifizetés a II. vagy a III. mellékletben felsorolt valamely személy, szervezet vagy szerv által kötött olyan szerződés vagy megállapodás, illetve az adott személy, szervezet vagy szerv számára fennálló olyan kötelezettség alapján válik esedékessé, amelyet az adott személynek, szervezetnek vagy szervnek a megjelölése előtt kötöttek meg vagy amely ezen időpont előtt keletkezett, a IV. mellékletben felsorolt internetes oldalakon feltüntetett hatáskörrel rendelkező tagállami hatóságok az általuk megfelelőnek ítélt feltételekkel engedélyezhetik egyes befagyasztott pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások felszabadítását, amennyiben a következő feltételek teljesülnek:
a)
az érintett hatáskörrel rendelkező hatóság megállapította az alábbiakat:
i.
a pénzeszközöket vagy gazdasági forrásokat a II. vagy a III. mellékletben szereplő valamely személy, szervezet vagy szerv részéről történő kifizetésre kell felhasználni;
ii.
a kifizetés nem sérti az 5. cikk (2) bekezdését;
b)
amennyiben az engedély a II. mellékletben felsorolt valamely személyre, szervezetre vagy szervre vonatkozik, az érintett tagállam legalább tíz nappal korábban értesítette a szankcióbizottságot az engedélyezésre irányuló szándékáról;
c)
amennyiben az engedély a III. mellékletben felsorolt valamely személyre, szervezetre vagy szervre vonatkozik, a tagállam az engedély megadása előtt legalább két héttel értesítette a többi tagállamot és a Bizottságot az említett megállapításról és az engedélyezésre irányuló szándékáról.
11. cikk
(1) A pénzeszközök vagy gazdasági források befagyasztása, illetve a pénzeszközök vagy gazdasági források rendelkezésre bocsátásának megtagadása - amennyiben e döntést jóhiszeműen hozták, abban a meggyőződésben, hogy az intézkedés e rendelettel összhangban áll - nem vonja maga után a végrehajtó természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv, illetve ezek igazgatói vagy alkalmazottai felelősségét, kivéve, ha bizonyítást nyer, hogy a pénzeszközök vagy gazdasági források befagyasztása vagy visszatartása gondatlanság eredménye.
(2) Az 5. cikk (2) bekezdésében megállapított tilalom semmilyen felelősséget nem ró azon természetes és jogi személyekre, szervezetekre és szervekre, amelyek pénzeszközöket vagy gazdasági erőforrásokat bocsátottak rendelkezésre, amennyiben nem tudtak arról, és ésszerűen nem feltételezhették, hogy tevékenységükkel ezen tilalmat megszegik.
12. cikk
Nem teljesíthető semmiféle követelés, beleértve a kártérítésre irányuló vagy egyéb hasonló jellegű követelést - mint például kompenzációs követelés vagy garanciaérvényesítés keretében benyújtott követelés - a líbiai kormány vagy bármely olyan személy vagy szervezet számára, amely azon keresztül vagy a részére követeléssel áll elő, olyan szerződések vagy ügyletek tekintetében, amelyeknek a teljesítését közvetlenül vagy közvetve, részben vagy egészben érintették az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat értelmében elrendelt intézkedések, beleértve az Unió vagy valamely tagállam által a Biztonsági Tanács vonatkozó határozatai vagy az e rendeletben szereplő intézkedések végrehajtása értelmében, az azokban előírtak szerint, vagy azokkal összefüggésben hozott intézkedéseket.
13. cikk
(1) A tájékoztatásra, a bizalmas kezelésre és a szakmai titoktartásra vonatkozóan alkalmazandó szabályok sérelme nélkül a természetes és jogi személyek, szervezetek és szervek kötelesek:
a)
az állandó lakóhelyük vagy székhelyük szerinti tagállamnak a IV. mellékletben felsorolt internetes oldalakon feltüntetett, hatáskörrel rendelkező hatósága részére haladéktalanul megadni minden olyan információt, amely elősegítheti e rendelet betartását, például a 4. cikknek megfelelően befagyasztott számlákra és pénzösszegekre vonatkozóan, és ezt az információt közvetlenül vagy a tagállamokon keresztül továbbítani a Bizottságnak; és
b)
együttműködni az említett hatáskörrel rendelkező hatósággal az információ ellenőrzése során.
(2) Az e cikkel összhangban adott vagy kapott minden információt kizárólag arra a célra lehet felhasználni, amelyre azt adták vagy kapták.
14. cikk
A tagállamok és a Bizottság haladéktalanul tájékoztatják egymást az e rendelet alapján hozott intézkedésekről, és átadják egymásnak az e rendelettel összefüggésben rendelkezésükre álló egyéb releváns információkat, különös tekintettel a rendelet megsértésével, illetve végrehajtásával kapcsolatban felmerülő problémákkal, valamint a nemzeti bíróságok által hozott határozatokkal kapcsolatos információkra.
15. cikk
A Bizottság felhatalmazást kap a IV. mellékletnek a tagállamok által nyújtott információk alapján történő módosítására.
16. cikk
(1) Amennyiben a Biztonsági Tanács vagy a szankcióbizottság jegyzékbe vesz egy természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet, a Tanács ezt a természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet felveszi a II. mellékletbe.
(2) Amennyiben a Tanács úgy határoz, hogy egy természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet az 5. cikk (1) bekezdésében említett intézkedések hatálya alá von, ennek megfelelően módosítja a III. mellékletet.
(3) A Tanács döntését és a jegyzékbe vétel okait közli - amennyiben a cím ismert, közvetlenül, egyéb esetben értesítés közzététele útján - az (1) és (2) bekezdésben említett természetes vagy jogi személlyel, szervezettel vagy szervvel, lehetővé téve számára, hogy észrevételt tegyen.
(4) Amennyiben észrevételt vagy új érdemi bizonyítékot nyújtanak be, a Tanács felülvizsgálja döntését, és erről értesíti az érintett természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet.
(5) Amennyiben az Egyesült Nemzetek Szervezete úgy dönt, hogy egy természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet töröl a jegyzékből, illetve módosítja a jegyzékben szereplő természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv azonosító adatait, a Tanács a II. mellékletet ennek megfelelően módosítja.
(6) A III. mellékletben foglalt jegyzéket rendszeresen, legalább 12 havonta felül kell vizsgálni.
17. cikk
(1) A tagállamok megállapítják az e rendelet rendelkezéseinek megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és minden szükséges intézkedést megtesznek azok érvényesítése érdekében. Az előírt szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(2) A tagállamok e rendelet hatálybalépése után haladéktalanul értesítik a Bizottságot e szabályokról és minden későbbi módosításról.
18. cikk
Azokban az esetekben, amikor e rendelet a Bizottság értesítésére, tájékoztatására vagy a vele történő egyéb kapcsolattartásra vonatkozó kötelezettséget ír elő, az ilyen kommunikáció során a IV. mellékletben feltüntetetett címet és egyéb elérhetőségeket kell felhasználni.
19. cikk
Ezt a rendeletet alkalmazni kell:
a)
az Unió területén belül, annak légterét is beleértve;
b)
bármely, tagállami joghatóság alá tartozó légi jármű vagy hajó fedélzetén;
c)
bármely olyan, az Unió területén vagy azon kívül tartózkodó személyre, aki valamely tagállam állampolgára;
d)
valamely tagállam joga szerint bejegyzett vagy létrehozott minden jogi személyre, szervezetre vagy szervre;
e)
a részben vagy egészben az Unió területén üzleti tevékenységet folytató jogi személyekre, szervezetekre vagy szervekre.
20. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. március 2-án.


Input:
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 310/2010,
9. aprill 2010,
teatavate kaupade klassifitseerimise kohta kombineeritud nomenklatuuris
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 23. juuli 1987. aasta määrust (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõike 1 punkti a,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määrusele (EMÜ) nr 2658/87 lisatud kombineeritud nomenklatuuri ühetaolise kohaldamise tagamiseks on vaja vastu võtta meetmed, mis käsitlevad käesoleva määruse lisas osutatud kaupade klassifitseerimist.
(2)
Määrusega (EMÜ) nr 2658/87 on kehtestatud kombineeritud nomenklatuuri klassifitseerimise üldreeglid. Neid üldreegleid kohaldatakse ka kombineeritud nomenklatuuril täielikult või osaliselt põhinevate või sellele täiendavaid alajaotisi lisavate teiste nomenklatuuride suhtes, mis on kehtestatud liidu erisätetega kaubavahetust käsitlevate tariifsete või muude meetmete kohaldamiseks.
(3)
Vastavalt nimetatud üldreeglitele tuleb käesoleva määruse lisas esitatud tabeli 1. veerus kirjeldatud kaubad klassifitseerida 2. veerus esitatud CN-koodi alla, lähtuvalt tabeli 3. veerus esitatud põhjendusest.
(4)
On asjakohane sätestada, et liikmesriikide tolliasutuste väljastatud siduvale tariifiinformatsioonile, mis käsitleb kombineeritud nomenklatuuri kaupade klassifitseerimist, kuid mis ei ole kooskõlas käesoleva määrusega, võib siduva tariifiinformatsiooni valdaja tugineda veel kolme kuu vältel vastavalt nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) (2) artikli 12 lõikele 6.
(5)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas tolliseadustiku komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Lisas esitatud tabeli 1. veerus kirjeldatud kaubad klassifitseeritakse kombineeritud nomenklatuuris kõnealuse tabeli 2. veerus esitatud CN-koodi alla.
Artikkel 2
Liikmesriikide tolliasutuste väljastatud siduvale tariifiinformatsioonile, mis ei ole kooskõlas käesoleva määrusega, võib vastavalt määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 12 lõikele 6 tugineda veel kolme kuu vältel.
Artikkel 3
Määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 9. aprill 2010


Input:
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 554/2012 DELLA COMMISSIONE
del 19 giugno 2012
relativo alla classificazione di talune merci nella nomenclatura combinata
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CEE) n. 2658/87 del Consiglio, del 23 luglio 1987, relativo alla nomenclatura tariffaria e statistica ed alla tariffa doganale comune (1), in particolare l’articolo 9, paragrafo 1, lettera a),
considerando quanto segue:
(1)
Al fine di garantire l’applicazione uniforme della nomenclatura combinata allegata al regolamento (CEE) n. 2658/87, è necessario adottare disposizioni relative alla classificazione delle merci di cui in allegato al presente regolamento.
(2)
Il regolamento (CEE) n. 2658/87 ha fissato le regole generali per l’interpretazione della nomenclatura combinata. Tali regole si applicano inoltre a qualsiasi nomenclatura che la riprenda, totalmente o in parte, o che aggiunga eventuali suddivisioni e che sia stabilita da specifiche disposizioni dell’Unione per l’applicazione di misure tariffarie o di altra natura nell’ambito degli scambi di merci.
(3)
In applicazione di tali regole generali, le merci descritte nella colonna 1 della tabella figurante nell’allegato del presente regolamento devono essere classificate nei corrispondenti codici NC indicati nella colonna 2, in virtù delle motivazioni indicate nella colonna 3.
(4)
È opportuno che le informazioni tariffarie vincolanti fornite dalle autorità doganali degli Stati membri in materia di classificazione delle merci nella nomenclatura combinata che non sono conformi al presente regolamento possano continuare a essere invocate dal titolare per un periodo di tre mesi, conformemente alle disposizioni dell’articolo 12, paragrafo 6, del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio, del 12 ottobre 1992, che istituisce un codice doganale comunitario (2).
(5)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato del codice doganale,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Le merci descritte nella colonna 1 della tabella figurante in allegato sono classificate nella nomenclatura combinata nei codici NC indicati nella colonna 2 di detta tabella.
Articolo 2
Le informazioni tariffarie vincolanti fornite dalle autorità doganali degli Stati membri che non sono conformi al presente regolamento possono continuare ad essere invocate per un periodo di tre mesi in conformità alle disposizioni dell’articolo 12, paragrafo 6, del regolamento (CEE) n. 2913/92.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 19 giugno 2012


Input:
DECYZJA RADY
z dnia 27 września 2010 r.
w sprawie zmiany oraz przedłużenia okresu obowiązywania decyzji 2007/641/WE kończącej konsultacje z Republiką Wysp Fidżi na mocy art. 96 Umowy o partnerstwie AKP-WE i art. 37 instrumentu finansowania współpracy na rzecz rozwoju
(2010/589/UE)
RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej, w szczególności jego art. 217,
uwzględniając Umowę o partnerstwie pomiędzy członkami grupy państw Afryki, Karaibów i Pacyfiku, z jednej strony, a Wspólnotą Europejską i jej państwami członkowskimi, z drugiej strony, podpisaną w Kotonu dnia 23 czerwca 2000 r. (1) i zmienioną w Luksemburgu dnia 25 czerwca 2005 r. (2) (zwaną dalej „Umową o partnerstwie AKP-UE”), a w szczególności jej art. 96,
uwzględniając Umowę wewnętrzną między przedstawicielami rządów państw członkowskich zebranymi w Radzie w sprawie przyjęcia środków i ustanowienia procedur w celu wykonania umowy o partnerstwie AKP-WE (3), a w szczególności jej art. 3,
uwzględniając rozporządzenie (WE) nr 1905/2006 Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 18 grudnia 2006 r. ustanawiające instrument finansowania współpracy na rzecz rozwoju (4) (zwane dalej „instrumentem finansowania współpracy na rzecz rozwoju”), a w szczególności jego art. 37,
uwzględniając wniosek Komisji Europejskiej,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Decyzja Rady 2007/641/WE (5) kończąca konsultacje z Republiką Wysp Fidżi na mocy art. 96 Umowy o partnerstwie AKP-UE i art. 37 instrumentu finansowania współpracy na rzecz rozwoju została przyjęta w celu wdrożenia odpowiednich środków w związku z naruszeniem zasadniczych elementów, o których mowa w art. 9 Umowy o partnerstwie AKP-UE, oraz wartości, o których mowa w art. 3 instrumentu współpracy na rzecz rozwoju.
(2)
Środki te zostały przedłużone na mocy decyzji Rady 2009/735/WE (6), a następnie na mocy decyzji Rady 2010/208/UE (7), ponieważ Republika Wysp Fidżi nie zrealizowała jeszcze wielu ważnych zobowiązań w zakresie zasadniczych elementów Umowy o partnerstwie AKP-UE i instrumentu współpracy na rzecz rozwoju, a ponadto nastąpiły ostatnio bardzo negatywne wydarzenia w dziedzinach, których dotyczą niektóre z tych zobowiązań.
(3)
Okres obowiązywania środków przewidzianych w decyzji 2007/641/WE upływa w dniu 1 października 2010 r. Należy go przedłużyć oraz odpowiednio zaktualizować treść właściwych środków,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
W decyzji 2007/641/WE wprowadza się następujące zmiany:
1)
w art. 3 akapit drugi otrzymuje brzmienie:
„Niniejsza decyzja wygasa dnia 31 marca 2011 r. Podlega ona regularnemu przeglądowi co najmniej co sześć miesięcy.”;
2)
załącznik zastępuje się tekstem załączonym do niniejszej decyzji.
Artykuł 2
List zawarty w załączniku do niniejszej decyzji skierowany jest do Republiki Wysp Fidżi.
Artykuł 3
Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem jej przyjęcia.
Sporządzono w Brukseli dnia 27 września 2010 r.