Input:
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1152/2011
ze dne 14. července 2011,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003, pokud jde o preventivní zdravotní opatření pro tlumení infekce Echinococcus multilocularis u psů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS (1), a zejména na čl. 5 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu. Stanoví zejména pravidla pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek do členských států a v případě nutnosti stanoví preventivní zdravotní opatření, jež mohou být přijata prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci s cílem zajistit tlumení jiných nákaz, než je vzteklina, které se mohou šířit při přesunu těchto zvířat. Tato opatření musí být vědecky odůvodněná a přiměřená riziku šíření těchto nákaz v důsledku přesunu zvířat.
(2)
Nařízení (ES) č. 998/2003 dále stanoví, že zvířata v zájmovém chovu musí být provázena pasem, který vystavil veterinární lékař schválený příslušným orgánem a který potvrzuje, že u dotyčného zvířete byla v případě nutnosti provedena preventivní zdravotní opatření, pokud jde o jiné nákazy, než je vzteklina.
(3)
Alveolární echinokokóza je parazitární onemocnění způsobené tasemnicí Echinococcus multilocularis. Tam, kde je nákaza zjištěna, je typický přenosový cyklus parazita v Evropě vázán na volnou přírodu a zapojují se do něj volně žijící masožravci jako koneční hostitelé a některé druhy savců, zejména malí hlodavci, jako přechodní hostitelé, u nichž k infekci dochází požitím vajíček, která se do přírody dostávají ve výkalech konečných hostitelů.
(4)
I když mají psi z hlediska udržení životního cyklu tohoto parazita v endemickém prostředí pouze druhořadý význam, mohou se nakazit požitím infikovaných hlodavců. Jako potenciální konečná hostitelská zvířata a v důsledku svých těsných kontaktů s lidmi mohou představovat zdroj infekce u lidí a zdroj kontaminace prostředí, včetně oblastí prostých výskytu tohoto parazita za přirozenými překážkami. Neexistují zprávy o tom, že by konečnými hostiteli byly fretky, a podle současného stavu znalostí je přínos koček k přenosovému cyklu diskutabilní.
(5)
Pokud dojde k postižení lidí jako nestandardních přechodných hostitelů larvální formou tasemnice, závažné klinické a patologické příznaky onemocnění lze pozorovat až po dlouhé inkubační době a u neléčených nebo nevhodně léčených pacientů může úmrtnost dosáhnout více než 90 %. Zvyšující se prevalence nákazy ve volné přírodě, a souběžně s tím i onemocnění u lidí v určitých částech Evropy vyvolává u orgánů veřejného zdraví v mnoha členských státech vážné obavy.
(6)
Ačkoliv se infekce Echinococcus multilocularis u zvířat vyskytuje na severní polokouli, včetně středních a severních částí Evropy, Asie a Severní Ameriky, nebyla nikdy zaznamenána u domácích ani volně žijících konečných hostitelů v určitých oblastech Evropské unie navzdory průběžnému dozoru nad divoce žijícími zvířaty a navzdory neomezenému přístupu psů.
(7)
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“) určil ve svém vědeckém stanovisku týkajícím se posouzení rizika zavlečení echinokokózy do Spojeného království, Irska, Švédska, na Maltu a do Finska v důsledku zrušení vnitrostátních pravidel (2) jako hlavní potenciální způsob pronikání parazita Echinococcus multilocularis přeshraniční pohyb infikovaných volně žijících zvířat, zejména v oblastech bez účinných fyzických překážek, například bez otevřeného moře. EFSA má za to, že význam epidemiologické role psů v endemickém prostředí je pro životní cyklus parazita omezený.
(8)
EFSA však považuje riziko, že se přenosový cyklus parazita Echinococcus multilocularis etabluje ve vhodných volně žijících přechodných a konečných hostitelích v oblastech, kde se tento parazit dříve nevyskytoval, za větší než zanedbatelné, pokud by byl parazit zavlečen v důsledku přesunů infikovaných psů, jejichž výkaly obsahují vajíčka tasemnice.
(9)
Podle názoru EFSA lze riziko zavlečení parazita Echinococcus multilocularis do oblastí, kde se dříve nevyskytoval, zmírnit ošetřením psů pocházejících z endemických oblastí. Pro zabránění opakované infekce by se toto ošetření mělo provést co nejdříve před vstupem do oblastí prostých parazita. Musí však být dodržena doba po ošetření dlouhá nejméně 24 hodin, aby se zabránilo tomu, že se do oblasti prosté parazita ve výkalech dostanou zbylá infekční vajíčka tasemnice.
(10)
Pro zajištění efektivity léčivých přípravků při tlumení infekce Echinococcus multilocularis u psů by těmto přípravkům měla být udělena registrace v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (3) nebo nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (4), nebo by měly být schváleny či licencovány příslušným orgánem třetí země původu zvířete.
(11)
Článek 16 nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že Finsko, Irsko, Malta, Švédsko a Spojené království, pokud jde o echinokokózu, mohou podmínit dovoz zvířat v zájmovém chovu na své území splněním zvláštních pravidel platných ke dni vstupu uvedeného nařízení v platnost. Vzhledem k tomu, že článek 16 uvedeného nařízení platí pouze do 31. prosince 2011, je třeba před zmíněným datem přijmout opatření zajišťující nepřerušenou ochranu členských států uvedených ve zmíněném článku, které uvádějí, že na jejich území se v důsledku uplatňování vnitrostátních pravidel parazit nevyskytuje.
(12)
Zkušenosti ukazují, že 24 až 48 hodinový časový rámec pro ošetření, který některé členské státy vyžadují podle svých vnitrostátních pravidel v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 998/2003, může být pro majitele zvířat v zájmovém chovu velmi obtížně splnitelný, či dokonce nesplnitelný, zejména musí-li být ošetření provedeno o víkendu nebo během státních svátků, nebo pokud po ošetření dojde ke zpoždění odjezdu z důvodů, které majitel nemůže ovlivnit.
(13)
Podle zkušeností některých ostatních členských států, které na základě svých vnitrostátních pravidel v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 998/2003 povolují delší časový rámec pro ošetření a jejichž území je i nadále prosté parazita, by přiměřené prodloužení tohoto rámce na časové rozmezí 24 až 120 hodin nemělo u ošetřených psů z endemických oblastí výrazně zvýšit riziko opakované infekce parazitem Echinococcus multilocularis.
(14)
Preventivní zdravotní opatření pro tlumení infekce Echinococcus multilocularis u psů by proto měla spočívat v tom, že veterinární lékař podá zvířeti efektivní schválený či licencovaný léčivý přípravek, který zaručuje včasné odstranění střevních forem parazita Echinoccocus multilocularis, a toto ošetření zdokumentuje.
(15)
Ošetření by mělo být zdokumentováno v příslušném oddíle pasu stanoveného rozhodnutím Komise 2003/803/ES ze dne 26. listopadu 2003, kterým se stanoví vzorový pas pro přesuny psů, koček a fretek uvnitř Společenství (5), nebo ve veterinárním osvědčení zavedeným rozhodnutím Komise 2004/824/ES ze dne 1. prosince 2004, kterým se zavádí vzorové veterinární osvědčení pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek z třetích zemí do Společenství (6).
(16)
Vzhledem k tomu, že preventivní zdravotní opatření jsou obtížná, měla by být uplatňována přiměřeně riziku šíření infekce Echinococcus multilocularis prostřednictvím neobchodních přesunů psů v zájmovém chovu. Proto je vhodné tato rizika zmírnit použitím preventivních zdravotních opatření podle tohoto nařízení u neobchodních přesunů psů vstupujících na území členských států nebo jejich částí, v nichž infekce nebyla zaznamenána, tedy členských států uvedených v příloze I části A tohoto nařízení.
(17)
Kromě toho by po striktně omezenou dobu měla být preventivní zdravotní opatření použita i k tomu, aby zabránila znovuzavlečení parazita Echinococcus multilocularis do členských států nebo jejich částí, ve kterých je zaznamenána nízká prevalence tohoto parazita a ve kterých je prováděn povinný program eradikace u volně žijících konečných hostitelů, tedy členských států uvedených v příloze I části B tohoto nařízení.
(18)
Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (7), mimo jiné stanoví veterinární předpisy pro obchod se psy a jejich dovoz z třetích zemí. Veterinární požadavky uvedené v článcích 10 a 16 zmíněné směrnice odkazují na nařízení (ES) č. 998/2003. Proto je v zájmu soudržnosti právních předpisů Unie vhodné, aby programy eradikace infekce Echinococcus multilocularis u volně žijících konečných hostitelů byly vypracovávány a předkládány Komisi s ohledem na prvky uvedené v čl. 14 odst. 1 směrnice 92/65/EHS.
(19)
Vzhledem k tomu, že přesun psů z oblasti prosté parazita Echinoccocus multilocularis představuje zanedbatelné riziko šíření nákazy, neměla by se preventivní zdravotní opatření vyžadovat u psů pocházejících z členských států nebo jejich částí uvedených v příloze I části A tohoto nařízení.
(20)
Švédsko podalo zprávu o případech infekce Echinococcus multilocularis u volně žijících zvířat zaznamenaných od ledna 2011, zatímco Irsko, Finsko a Spojené království předložily Komisi výsledky svého dozoru nad výskytem parazita Echinoccocus multilocularis u volně žijících konečných hostitelů, které potvrzují jejich tvrzení, že v jejich příslušných ekosystémech se parazit nevyskytuje.
(21)
Malta předložila důkazy o tom, že se na ostrově nevyskytují vhodná volně žijící konečná hostitelská zvířata, že u původních domácích konečných hostitelů nebyl parazit Echinococcus multilocularis nikdy zaznamenán a že její prostředí nepodporuje významnější populaci potenciálních přechodných hostitelských zvířat.
(22)
Z informací, které předložily Irsko, Malta, Finsko a Spojené království, je zřejmé, že tyto členské státy splňují jednu z podmínek pro uvedení v příloze I části A tohoto nařízení pro celé své území. Proto by jim mělo být povoleno, aby ode dne 1. ledna 2012, kdy skončí platnost přechodného opatření uvedeného v článku 16 nařízení (ES) č. 998/2003, mohly uplatňovat preventivní zdravotní opatření podle tohoto nařízení.
(23)
Podle stanoviska EFSA z roku 2006 jsou infekční vajíčka parazita Echinococcus multilocularis vylučována nejdříve 28 dní po požití infikovaného přechodného hostitele. Toto nařízení by tedy mělo stanovit podmínky pro udělování odchylek v případě psů pobývajících na území členských států nebo jejich částí uvedených v příloze I tohoto nařízení po uplatnění preventivních zdravotních opatření méně než 28 dní, neboť tito psi nepředstavují riziko zavlečení tohoto parazita,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví preventivní zdravotní opatření pro tlumení infekce Echinococcus multilocularis u psů určených pro neobchodní přesuny na území členských států nebo jejich částí, která jsou určena na základě:
a)
nepřítomnosti parazita Echinococcus multilocularis u konečných hostitelských zvířat; nebo
b)
provedení programu eradikace parazita Echinococcus multilocularis u volně žijících konečných hostitelských zvířat ve stanovené lhůtě.
Článek 2
Zeměpisné použití preventivních zdravotních opatření
1. Členské státy uvedené v příloze I použijí preventivní zdravotní opatření stanovená v článku 7 (dále jen „preventivní zdravotní opatření“) u psů určených pro neobchodní přesuny dovezených na území těchto členských států nebo jejich částí uvedených ve zmíněné příloze.
2. Členské státy uvedené v příloze I části A nepoužijí preventivní zdravotní opatření u psů určených pro neobchodní přesuny pocházejících přímo z jiného členského státu nebo jeho částí uvedených ve zmíněné části.
3. Členské státy uvedené v příloze I části B nepoužijí preventivní zdravotní opatření u psů určených pro neobchodní přesuny pocházejících přímo z jiného členského státu nebo jeho částí uvedených v části A.
Článek 3
Podmínky pro uvedení členských států nebo jejich částí v příloze I části A
Členské státy musí být uvedeny v příloze I části A, a to pro celé své území nebo jeho části, pokud Komisi předložily žádost dokládající splnění alespoň jedné z těchto podmínek:
a)
členské státy v souladu s postupem doporučeným v kapitole 1.4 čl. 1.4.6 odst. 3 Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE), vydání z roku 2010, svazek 1, prohlásily, že celé jejich území nebo jeho část je prostá infekce Echinococcus multilocularis u konečných hostitelských zvířat a že mají pravidla stanovující pro infekci Echinococcus multilocularis u hostitelských zvířat oznamovací povinnost podle vnitrostátního práva;
b)
po dobu 15 let přede dnem podání takové žádosti a bez programu cíleného dozoru nad určitým patogenním původcem nezaznamenaly žádný výskyt infekce Echinococcus multilocularis u hostitelských zvířat, a během deseti let přede dnem podání takové žádosti byly splněny tyto podmínky:
i)
existovala pravidla stanovující pro infekci Echinococcus multilocularis u hostitelských zvířat oznamovací povinnost podle vnitrostátního práva,
ii)
byl zaveden systém včasného odhalení infekce Echinococcus multilocularis u hostitelských zvířat,
iii)
byla zavedena vhodná opatření proti zavlečení parazita Echinococcus multilocularis prostřednictvím domácích konečných hostitelských zvířat,
iv)
nebylo známo, že by byla zjištěna infekce parazitem Echinococcus multilocularis u volně žijících hostitelských zvířat na jejich území;
c)
po tři 12měsíční období přede dnem podání takové žádosti prováděly program cíleného dozoru nad určitým patogenním původcem, který je v souladu s požadavky přílohy II, a nezaznamenaly žádný výskyt infekce Echinococcus multilocularis u volně žijících konečných hostitelských zvířat, a takový výskyt podléhá oznamovací povinnosti podle vnitrostátního práva.
Článek 4
Podmínky pro uvedení členských států nebo jejich částí v příloze I části B
Členské státy musí být uvedeny v příloze I části B nejvýše po pět 12měsíčních období dozoru, pokud Komisi předložily žádost dokládající, že:
a)
na celém jejich území nebo v jeho části, jež má být uvedena ve zmíněné části, byl v souladu s odrážkami v čl. 14 odst. 1 směrnice 92/65/EHS proveden povinný program eradikace infekce Echinococcus multilocularis u volně žijících konečných hostitelských zvířat;
b)
existují pravidla stanovující pro infekci Echinococcus multilocularis u hostitelských zvířat oznamovací povinnost podle vnitrostátního práva.
Článek 5
Povinnosti členských států uvedených v příloze I
1. Členské státy uvedené v příloze I musí mít:
a)
pravidla stanovující pro infekci Echinococcus multilocularis u hostitelských zvířat oznamovací povinnost podle vnitrostátního práva;
b)
zavedený systém včasného odhalení infekce Echinococcus multilocularis u hostitelských zvířat.
2. Členské státy uvedené v příloze I musí provést program cíleného dozoru nad určitým patogenním původcem, který musí být vypracován a proveden v souladu s přílohou II.
3. Členské státy uvedené v příloze I okamžitě oznámí Komisi a ostatním členským státům odhalení jakékoliv infekce Echinococcus multilocularis ve vzorcích odebraných z volně žijících konečných hostitelských zvířat:
a)
během předchozího 12měsíčního období dozoru v případě členských států nebo jejich částí uvedených v příloze I části A; nebo
b)
po uplynutí prvního 24měsíčního období po zahájení povinného programu eradikace infekce Echinococcus multilocularis u volně žijících konečných hostitelských zvířat podle článku 4 v členských státech nebo jejich částech uvedených v příloze I části B.
4. Členské státy uvedené v příloze I podají Komisi zprávu o výsledcích programu cíleného dozoru nad určitým patogenním původcem podle odstavce 2 do 31. května po ukončení každého 12měsíčního období dozoru.
Článek 6
Podmínky pro odstranění členských států nebo jejich částí z přílohy I
Komise odstraní členské státy nebo jejich části z příslušného seznamu uvedeného v příloze I, pokud:
a)
podmínky uvedené v čl. 5 odst. 1 již neplatí; nebo
b)
byl v průběhu období dozoru uvedených v čl. 5 odst. 3 odhalen výskyt jakékoliv infekce Echinococcus multilocularis u konečných hostitelských zvířat; nebo
c)
Komisi nebyla předložena zpráva uvedená v čl. 5 odst. 4 ve lhůtě stanovené v čl. 5 odst. 4; nebo
d)
byl ukončen program eradikace podle článku 4.
Článek 7
Preventivní zdravotní opatření
1. Psi určení pro neobchodní přesuny do členských států nebo jejich částí uvedených v příloze I musí být ošetřeni proti dospělým i nedospělým střevním formám parazita Echinococcus multilocularis ve lhůtě nejvýše 120 hodin a nejméně 24 hodin před jejich plánovaným vstupem do těchto členských států nebo jejich částí.
2. Ošetření uvedené v odstavci 1 musí být vykonáno veterinárním lékařem a spočívat v podání léčivého přípravku:
a)
obsahujícího vhodnou dávku:
i)
prazikvantelu, nebo
ii)
farmakologicky účinných látek, u nichž bylo prokázáno, že samostatně nebo v kombinaci snižují zátěž dospělých a nedospělých střevních forem parazita Echinococcus multilocularis v dotčeném hostitelském druhu;
b)
jemuž:
i)
byla udělena registrace v souladu s článkem 5 směrnice 2001/82/ES nebo s článkem 3 nařízení (ES) č. 726/2004, nebo
ii)
bylo uděleno schválení nebo licence příslušným orgánem třetí země, ze které je pes určený pro neobchodní přesun dovezen.
3. Ošetření uvedené v odstavci 1 musí být potvrzeno:
a)
ošetřujícím veterinárním lékařem v příslušném oddíle vzorového pasu stanoveného rozhodnutím 2003/803/ES, jedná-li se o neobchodní přesuny psů uvnitř Unie; nebo
b)
úředním veterinárním lékařem v příslušném oddíle vzorového veterinárního osvědčení stanoveného rozhodnutím 2004/824/ES, jedná-li se o neobchodní přesuny psů z třetí země.
Článek 8
Odchylky od použití preventivních zdravotních opatření
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 jsou neobchodní přesuny do členských států nebo jejich částí uvedených v příloze I povoleny psům, kteří byli podrobeni preventivním zdravotním opatřením podle:
a)
čl. 7 odst. 2 a čl. 7 odst. 3 písm. a), a to nejméně dvakrát v intervalu nepřesahujícím 28 dní, přičemž ošetření se následně opakuje v pravidelných intervalech nepřesahujících 28 dní;
b)
čl. 7 odst. 2 a 3, a to nejméně 24 hodin před vstupem a nejvýše 28 dní přede dnem ukončení přesunu, přičemž v tomto případě musí psi projít místem vstupu pro cestující určeným daným členským státem v souladu s článkem 13 nařízení (ES) 998/2003.
2. Odchylka uvedená v odstavci 1 se použije pouze pro přesuny psů vstupujících do členských států nebo jejich částí, které jsou uvedeny v příloze I a které:
a)
Komisi oznámily podmínky pro kontrolu těchto přesunů; a
b)
tyto podmínky zveřejnily.
Článek 9
Přezkum
Komise:
a)
přezkoumá toto nařízení nejpozději do pěti let od data jeho vstupu v platnost s přihlédnutím k vědeckému vývoji ohledně infekce Echinococcus multilocularis u zvířat;
b)
předloží výsledky svého přezkumu Evropskému parlamentu a Radě.
Přezkum posoudí zejména přiměřenost a vědecké zdůvodnění preventivních zdravotních opatření.
Článek 10
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. července 2011.


Input:
COMMISSION REGULATION (EU) No 189/2011
of 25 February 2011
amending Annexes VII and IX to Regulation (EC) No 999/2001 of the European Parliament and of the Council laying down rules for the prevention, control and eradication of certain transmissible spongiform encephalopathies
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Regulation (EC) No 999/2001 of the European Parliament and of the Council of 22 May 2001 laying down rules for the prevention, control and eradication of certain transmissible spongiform encephalopathies (1), and in particular the first paragraph of Article 23 thereof,
Whereas:
(1)
Regulation (EC) No 999/2001 lays down rules for the prevention, control and eradication of transmissible spongiform encephalopathies (TSEs) in animals. It applies to the production and placing on the market of live animals and products of animal origin and, in certain specific cases, to exports thereof.
(2)
Chapter A of Annex VII to Regulation (EC) No 999/2001 lays down the eradication measures to be carried out following the confirmation of TSE in ovine and caprine animals. In the case of confirmation of TSE other than bovine spongiform encephalopathy (BSE) in an ovine or caprine animal, the eradication measures consist in either the killing and complete destruction of all animals on the holding or the killing and complete destruction of ovine animals genetically susceptible to scrapie on the holding and in the killing and the complete destruction of all caprine animals on the holding insofar as no genetic resistance to scrapie has been demonstrated in caprine animals.
(3)
Chapter A of Annex VII to Regulation (EC) No 999/2001 also provides that the Member States may decide to delay the destruction of the animals by up to 5 breeding years subject to certain conditions. However, in the case of ovine or caprine animals kept for the production of milk with a view to placing it on the market, the killing and destruction of the animals may only be delayed for a maximum of 18 months. Regulation (EC) No 999/2001 does not define the starting date for that deferred period of 18 months. In the interests of certainty of Union legislation, it is appropriate to amend Annex VII to that Regulation so that the deferral period begins from the date of confirmation of the index case.
(4)
In addition, in July 2010, the preliminary results of a scientific study (2) conducted by the Cypriot authorities under the supervision of the European Union Reference Laboratory (EURL) for TSEs showed that a genetic resistance to scrapie in caprine animals could exist. However, the definitive results of that study are not expected to be available before the second semester of 2012.
(5)
If that study confirms the existence of a resistance to scrapie, it may be considered appropriate, from January 2013, to amend Regulation (EC) No 999/2001, in order to exempt scrapie resistant caprine animals from the requirements for killing and complete destruction laid down in Chapter A of Annex VII to that Regulation. In order to avoid the unnecessary killing and complete destruction of caprine animals that may be considered as scrapie resistant in the near future, on holdings where animals are kept for the production of milk with a view to placing it on the market, it is appropriate to prolong the deferral period for the killing and complete destruction of those animals for a period ending on 31 December 2012, where the index case was confirmed before 1 July 2011.
(6)
Annex IX to Regulation (EC) No 999/2001 sets out rules for the importation into the Union of live animals, embryos, ova and products of animal origin. Chapter C of that Annex sets out the rules for imports of products of animal origin from bovine, ovine and caprine animals, and in particular gelatine.
(7)
Article 16 of Regulation (EC) No 999/2001 provides that gelatine derived from hides and skins from healthy ruminants is not to be subject to restrictions on placing on the market pursuant to certain provisions of that Regulation. Therefore, imports into the Union of gelatine derived from hides and skins from healthy ruminants should also not be subject to those restrictions.
(8)
Chapter D of Annex IX to Regulation (EC) No 999/2001 lays down the rules for imports of animal by-products and processed products derived therefrom from bovine, ovine and caprine animals.
(9)
Certain animal by-products and derived products, as defined in Regulation (EC) No 1069/2009 of the European Parliament and of the Council of 21 October 2009 laying down health rules as regards animal by-products and derived products not intended for human consumption and repealing Regulation (EC) No 1774/2002 (Animal by-products Regulation) (3), do not present any risk of TSE transmission to humans or animals. Therefore, the health certification requirements laid down in Chapter D of Annex IX to Regulation (EC) No 999/2001 should not apply to imports of such products.
(10)
Annexes VII and IX to Regulation (EC) No 999/2001 should therefore be amended accordingly.
(11)
Regulation (EC) No 1069/2009 applies from 4 March 2011. In the interests of clarity and coherency of Union legislation, the amendments made to Chapter D of Annex IX to Regulation (EC) No 999/2001 by this Regulation should also apply from that date.
(12)
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Annexes VII and IX to Regulation (EC) No 999/2001 are amended in accordance with the Annex to this Regulation.
Article 2
This Regulation shall enter into force on the 20th day following its publication in the Official Journal of the European Union.
Point 2(b) of the Annex to this Regulation shall apply from 4 March 2011.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 25 February 2011.


Input:
DECIZIA CONSILIULUI
din 22 iunie 2012
privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului între Uniunea Europeană și Republica Moldova de modificare a Acordului între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor
(2012/353/UE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (5),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)
Acordul între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor (1) a intrat în vigoare la data de 1 ianuarie 2008.
(2)
La data de 11 aprilie 2011, Consiliul a autorizat Comisia să inițieze negocieri cu Republica Moldova referitoare la aducerea de modificări la Acordul între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor. Negocierile au fost încheiate cu succes prin parafarea unui Acord între Uniunea Europeană și Republica Moldova de modificare a Acordului între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor (denumit în continuare „acordul”) la data de 22 martie 2012.
(3)
Acordul ar trebui semnat, sub rezerva încheierii sale.
(4)
Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (2); prin urmare Regatul Unit nu participă la adoptarea acesteia, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.
(5)
Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (3); prin urmare Irlanda nu participă la adoptarea acesteia, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.
(6)
În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 22) privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Semnarea Acordului între Uniunea Europeană și Republica Moldova de modificare a Acordului între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor se autorizează în numele Uniunii, sub rezerva încheierii acordului menționat (4).
Articolul 2
Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să semneze acordul în numele Uniunii.
Articolul 3
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
Adoptată la Luxemburg, 22 iunie 2012.


Input:
TARYBOS SPRENDIMAS
2010 m. birželio 14 d.
kuriuo patvirtinama, kad Europos Komisija Europos atominės energijos bendrijos vardu sudarė Europos bendrijos, Europos anglių ir plieno bendrijos bei Europos atominės energijos bendrijos ir Turkmėnistano laikinąjį susitarimą dėl prekybos ir su prekyba susijusių klausimų, ir patvirtinamas Susitarimas pasikeičiant laiškais, kuriuo iš dalies keičiamos šio Laikinojo susitarimo nuostatos dėl kalbų, kuriomis tekstas yra autentiškas
(2011/186/Euratomas)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 101 straipsnio antrąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
kadangi:
(1)
Kol įsigalios 1998 m. gegužės 25 d. Briuselyje pasirašytas Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimas, kuriuo įsteigiama Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Turkmėnistano partnerystė, būtina patvirtinti Europos bendrijos, Europos anglių ir plieno bendrijos ir Europos atominės energijos bendrijos bei Turkmėnistano laikinąjį susitarimą dėl prekybos ir su prekyba susijusių klausimų, pasirašytą 1999 m. lapkričio 10 d. Briuselyje (toliau - Laikinasis susitarimas) (1).
(2)
Siekiant atsižvelgti į naujas oficialias Sąjungos kalbas, kurios tokiomis pripažintos po Laikinojo susitarimo pasirašymo, Laikinojo susitarimo 31 straipsnis turėtų būti iš dalies pakeistas Europos bendrijos ir Turkmėnistano susitarimu pasikeičiant laiškais, iš dalies keičiančiu Europos bendrijos, Europos anglių ir plieno bendrijos bei Europos atominės energijos bendrijos ir Turkmėnistano laikinojo susitarimo nuostatas dėl kalbų, kuriomis tekstas yra autentiškas (toliau - Pasikeitimas laiškais) (2).
(3)
Turėtų būti patvirtinti Europos atominės energijos bendrijos vardu Komisijos sudarytas Laikinasis susitarimas, jo priedai, protokolas bei deklaracijos ir Pasikeitimas laiškais,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
Vienintelis straipsnis
Patvirtinamas Europos atominės energijos bendrijos vardu Europos Komisijos sudarytas Europos bendrijos, Europos anglių ir plieno bendrijos bei Europos atominės energijos bendrijos ir Turkmėnistano laikinasis susitarimas dėl prekybos ir su prekyba susijusių klausimų, jo priedai, protokolas bei deklaracijos ir Europos bendrijos ir Turkmėnistano susitarimas pasikeičiant laiškais, kuriuo iš dalies keičiamos Europos bendrijos, Europos anglių ir plieno bendrijos bei Europos atominės energijos bendrijos ir Turkmėnistano laikinojo susitarimo dėl prekybos ir su prekyba susijusių klausimų nuostatos dėl kalbų, kuriomis tekstas yra autentiškas.
Priimta Liuksemburge 2010 m. birželio 14 d.


Input:
A BIZOTTSÁG 716/2010/EU RENDELETE
(2010. augusztus 6.)
egyes áruk Kombinált Nómenklatúra szerinti besorolásáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
mivel:
(1)
A 2658/87/EGK rendelet mellékletét képező Kombinált Nómenklatúra egységes alkalmazása érdekében intézkedéseket szükséges elfogadni az e rendelet mellékletében meghatározott áruk besorolásáról.
(2)
A 2658/87/EGK rendelet meghatározza a Kombinált Nómenklatúra értelmezésére irányadó általános szabályokat. Ezeket a szabályokat kell alkalmazni bármely más olyan nómenklatúrára vonatkozóan is, amely részben vagy egészben a Kombinált Nómenklatúrán alapul vagy azt bármilyen további albontással kiegészíti, és amelyet az árukereskedelemhez kapcsolódó tarifális és más intézkedések alkalmazása céljából az Unió valamely más rendelkezése hoz létre.
(3)
Az említett általános szabályok értelmében a mellékletben szereplő táblázat 1. oszlopában leírt árukat a 3. oszlopban feltüntetett indokok alapján a táblázat 2. oszlopában megjelölt KN-kód alá kell besorolni.
(4)
Indokolt úgy rendelkezni, hogy a tagállamok vámhatóságai által kibocsátott, e rendelet rendelkezéseitől eltérő tartalmú, az áruk Kombinált Nómenklatúra szerinti besorolására vonatkozó kötelező érvényű tarifális felvilágosítást a jogosult - a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (2) 12. cikke (6) bekezdésének alkalmazásában - három hónapig továbbra is felhasználhatja.
(5)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Vámkódex Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A Kombinált Nómenklatúrában a melléklet táblázatának 1. oszlopában leírt árukat a táblázat 2. oszlopában megjelölt KN-kód alá kell besorolni.
2. cikk
A tagállamok vámhatóságai által kibocsátott, e rendelet rendelkezéseitől eltérő tartalmú kötelező érvényű tarifális felvilágosítás - a 2913/92/EGK rendelet 12. cikke (6) bekezdésének alkalmazásában - három hónapig továbbra is felhasználható.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2010. augusztus 6-án.


Input:
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS
2011 m. lapkričio 18 d.
kuriuo patvirtinamas penktasis atnaujintas Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašas
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 8202)
(2012/12/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvą 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (1), ypač į jos 4 straipsnio 2 dalies trečią pastraipą,
kadangi:
(1)
Direktyvos 92/43/EEB 1 straipsnio c punkto iii papunktyje nurodytą Alpių biogeografinį regioną sudaro Sąjungos Alpių (Vokietija, Prancūzija, Italija, Austrija ir Slovėnija), Pirėnų (Ispanija ir Prancūzija), Apeninų kalnų (Italija), šiaurės Fenoskandijos kalnų (Švedija ir Suomija), Karpatų kalnų (Lenkija, Rumunija ir Slovakija) ir Balkanų, Rilos, Pirino, Rodopų ir Saštinska Sredna Gora kalnų (Bulgarija) teritorija, kaip nustatyta biogeografiniame žemėlapyje, 2005 m. balandžio 20 d. patvirtintame tos direktyvos 20 straipsniu įsteigto komiteto (toliau - Buveinių komitetas);
(2)
būtina tęsti 1995 m. pradėtą procesą ir siekti realios pažangos steigiant „Natura 2000“ tinklą, kuris yra labai svarbus Sąjungos biologinės įvairovės apsaugos elementas;
(3)
Komisijos sprendimais 2004/69/EB (2), 2008/218/EB (3), 2009/91/EB (4), 2010/42/ES (5) ir 2011/62/ES (6) patvirtinti pirminis Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų, kaip apibrėžta Direktyvoje 92/43/EEB, sąrašas ir pirmieji keturi atnaujinti sąrašai. Remdamasi Direktyvos 92/43/EEB 4 straipsnio 4 dalimi ir 6 straipsnio 1 dalimi, susijusi valstybė narė kuo greičiau, vėliausiai per šešerius metus, teritorijoms, įtrauktoms į Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą, suteikia specialių saugomų teritorijų statusą ir nustato apsaugos prioritetus bei būtinas apsaugos priemones;
(4)
siekiant dinamiškai pritaikyti tinklą „Natura 2000“, Bendrijos svarbos teritorijų sąrašai yra peržiūrimi. Todėl būtina penktą kartą atnaujinti Alpių regiono teritorijų sąrašą;
(5)
viena, Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą būtina penktą kartą atnaujinti tam, kad būtų įtrauktos papildomos teritorijos, kurias valstybės narės nuo 2009 m. pasiūlė įtraukti kaip Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijas, kaip apibrėžta Direktyvos 92/43/EEB 1 straipsnyje. Šioms papildomoms teritorijoms Direktyvos 92/43/EEB 4 straipsnio 4 dalyje ir 6 straipsnio 1 dalyje numatyti įpareigojimai turėtų būti taikomi kuo anksčiau, bet ne vėliau kaip per šešerius metus nuo penktojo atnaujinto Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašo patvirtinimo;
(6)
antra, Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą būtina penktą kartą atnaujinti tam, kad būtų atsižvelgta į visus su tomis teritorijomis susijusios valstybių narių pateiktos informacijos pasikeitimus, apie kuriuos pranešta po to, kai buvo patvirtinti pirminis ir pirmieji keturi atnaujinti Sąjungos sąrašai. Taigi penktasis atnaujintas Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašas yra Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašo konsoliduota versija. Tačiau reikėtų pabrėžti, kad bet kuriai teritorijai, kuri įtraukta į penktąjį atnaujintą Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą, Direktyvos 92/43/EEB 4 straipsnio 4 dalyje ir 6 straipsnio 1 dalyje nustatyti įpareigojimai turėtų būti taikomi kuo anksčiau, bet ne vėliau kaip per šešerius metus nuo Bendrijos svarbos teritorijų sąrašo, į kurį teritorija buvo įtraukta pirmą kartą, patvirtinimo;
(7)
remdamosi Direktyvos 92/43/EEB 4 straipsnio 1 dalimi, nuo 2002 m. kovo mėn. iki 2010 m. spalio mėn. atitinkamos valstybės narės Komisijai perdavė siūlomų Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų, apibrėžtų tos direktyvos 1 straipsnyje, sąrašus;
(8)
su siūlomų teritorijų sąrašais pateikta nustatytos formos informacija apie kiekvieną teritoriją, parengta pagal 1996 m. gruodžio 18 d. Komisijos sprendimą 97/266/EB dėl informacijos apie siūlomas „Natura 2000“ teritorijas formos (7);
(9)
šią informaciją sudaro atitinkamų valstybių narių perduotas teritorijos žemėlapis, teritorijos pavadinimas, vieta bei dydis ir duomenys, gauti taikant Direktyvos 92/43/EEB III priede nurodytus kriterijus;
(10)
remiantis sąrašo projektu, kurį Komisija parengė suderinusi su kiekviena atitinkama valstybe nare ir kuriame taip pat nurodytos teritorijos, kuriose esama prioritetinių natūralių buveinių tipų arba prioritetinių rūšių, reikėtų patvirtinti penktąjį atnaujintą Bendrijos svarbos teritorijomis laikytinų Alpių biogeografinio regiono teritorijų sąrašą;
(11)
vykdant stebėjimus pagal Direktyvos 92/43/EEB 11 straipsnį, gaunama vis daugiau žinių apie natūralių buveinių tipus ir augalų bei gyvūnų rūšis ir jų paplitimą. Todėl Sąjungos lygmeniu teritorijos įvertintos ir atrinktos remiantis išsamiausia šiuo metu turima informacija;
(12)
kai kurių valstybių narių pasiūlytų teritorijų nepakanka, kad būtų įvykdyti Direktyvos 92/43/EEB reikalavimai, taikomi tam tikriems buveinių tipams ir tam tikroms augalų bei gyvūnų rūšims. Todėl negalima teigti, kad tų tipų buveinių ir tų rūšių augalų bei gyvūnų tinklas „Natura 2000“ yra suformuotas. Atsižvelgiant į tai, kad vėluojama gauti informaciją ir susitarti su valstybėmis narėmis, būtina patvirtinti penktąjį atnaujintą teritorijų sąrašą, kuris turės būti peržiūrėtas pagal Direktyvos 92/43/EEB 4 straipsnį;
(13)
atsižvelgiant į tai, kad vis dar nėra išsamių žinių apie kai kurių Direktyvos 92/43/EEB I priede nurodytų tipų natūralių buveinių ir jos II priede nurodytų rūšių augalų bei gyvūnų egzistavimą bei paplitimą, nederėtų daryti išvados, kad tinklas „Natura 2000“ suformuotas arba nesuformuotas. Prireikus šis sąrašas turėtų būti peržiūrėtas pagal Direktyvos 92/43/EEB 4 straipsnį;
(14)
siekiant aiškumo ir skaidrumo, Sprendimas 2011/62/ES turėtų būti panaikintas;
(15)
šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Buveinių komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Penktasis atnaujintas Direktyvos 92/43/EEB 4 straipsnio 2 dalies trečiojoje pastraipoje numatytas Alpių biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašas pateikiamas šio sprendimo priede.
2 straipsnis
Sprendimas 2011/62/ES panaikinamas.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2011 m. lapkričio 18 d.


Input:
RÈGLEMENT D'EXÉCUTION (UE) No 1370/2011 DE LA COMMISSION
du 21 décembre 2011
enregistrant une dénomination dans le registre des appellations d’origine protégées et des indications géographiques protégées [Горнооряховски суджук (Gornooryahovski sudzhuk) (IGP)]
LA COMMISSION EUROPEENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 510/2006 du Conseil du 20 mars 2006 relatif à la protection des indications géographiques et des appellations d’origine des produits agricoles et des denrées alimentaires (1), et notamment son article 7, paragraphe 4, premier alinéa,
considérant ce qui suit:
(1)
Conformément à l’article 6, paragraphe 2, premier alinéa, du règlement (CE) no 510/2006, la demande d'enregistrement de la dénomination «Горнооряховски суджук» (Gornooryahovski sudzhuk), déposée par la Bulgarie, a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne (2).
(2)
Une déclaration d’opposition a été déposée par Chypre, conformément à l’article 7, paragraphe 3, lettre c) du règlement (CE) no 510/2006.
(3)
Par lettre en date du 31 janvier 2011, la Commission a demandé aux parties concernées de rechercher un accord entre elles. Un accord est parvenu dans le délai de six mois et Chypre a retiré son opposition le 22 juillet 2011.
(4)
En conséquence, cette dénomination doit être enregistrée.
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
La dénomination figurant à l’annexe du présent règlement est enregistrée.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout Etat membre.
Fait à Bruxelles, le 21 décembre 2011.


Input:
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 1067/2010
av den 19 november 2010
om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (1), särskilt artikel 9.1 a, och
av följande skäl:
(1)
För att säkerställa en enhetlig tillämpning av Kombinerade nomenklaturen, som är en bilaga till förordning (EEG) nr 2658/87, är det nödvändigt att anta bestämmelser för klassificering av de varor som avses i bilagan till den här förordningen.
(2)
Genom förordning (EEG) nr 2658/87 har allmänna bestämmelser fastställts för tolkningen av Kombinerade nomenklaturen. Dessa bestämmelser gäller också för varje annan nomenklatur som helt eller delvis grundar sig på denna eller som tillfogar underuppdelningar till den och som har upprättats genom särskilda EU-bestämmelser för tillämpningen av tulltaxebestämmelser eller andra åtgärder för varuhandeln.
(3)
Enligt dessa allmänna bestämmelser bör de varor som beskrivs i kolumn 1 i tabellen i bilagan klassificeras enligt motsvarande KN-nummer i kolumn 2 enligt den motivering som anges i kolumn 3 i tabellen.
(4)
Bindande klassificeringsbesked som har utfärdats av medlemsstaternas tullmyndigheter avseende klassificering av varor i Kombinerade nomenklaturen men som inte stämmer överens med reglerna i denna förordning bör, under en period på tre månader, kunna åberopas av innehavaren i enlighet med artikel 12.6 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (2).
(5)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från tullkodexkommittén.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
De varor som beskrivs i kolumn 1 i tabellen i bilagan ska i Kombinerade nomenklaturen klassificeras enligt motsvarande KN-nummer i kolumn 2 i tabellen.
Artikel 2
Bindande klassificeringsbesked som har utfärdats av medlemsstaternas tullmyndigheter men som inte stämmer överens med reglerna i denna förordning får under en period på tre månader fortfarande åberopas i enlighet med artikel 12.6 i förordning (EEG) nr 2913/92.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 19 november 2010.


Input:
REGULAMENTUL (UE) NR. 678/2011 AL COMISIEI
din 14 iulie 2011
de înlocuire a anexei II și de modificare a anexelor IV, IX și XI la Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru)
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (1), în special articolul 39 alineatele (2) și (3),
întrucât:
(1)
Directiva 2007/46/CE stabilește un cadru armonizat care cuprinde dispozițiile administrative și cerințele tehnice generale pentru toate autovehiculele noi, sistemele, componentele și unitățile tehnice separate. Aceasta cuprinde în special definiții specifice privind autovehiculele, necesare pentru buna funcționare a sistemului de omologări de tip europene.
(2)
Unul dintre obiectivele Directivei 2007/46/CE este de a extinde sistemul de omologări de tip europene a autovehiculelor la toate categoriile de autovehicule. Anexa II la Directiva 2007/46/CE, care include definițiile specifice necesare, trebuie să fie reproiectată în scopul de a ține cont de progresul tehnic. Prin urmare, este necesar să se modifice definițiile existente sau să se stabilească noi definiții.
(3)
Conform experienței, criteriile actuale pentru determinarea faptului că un nou model de autovehicul trebuie să fie considerat sau nu ca un nou tip sunt prea vagi. Această lipsă de certitudine poate să ducă la întârzierea punerii în aplicare a noilor cerințe stabilite în legislația UE referitoare la noile tipuri de autovehicule. Mai mult, experiența arată că este posibilă eludarea legislației UE privind seriile mici divizând un tip de autovehicul în mai multe subtipuri în cadrul mai multor omologări de tip diferite. În consecință, numărul noilor autovehicule care pot fi puse în circulație în Uniunea Europeană în cadrul regimului privind seriile mici poate să depășească limita admisibilă. Prin urmare, este important să se specifice care caracteristici tehnice ale autovehiculului trebuie să fie utilizate ca și criterii la determinarea constituenților unui nou tip.
(4)
În conformitate cu principiile afirmate în comunicările Comisiei intitulate planul de acțiune „Simplificarea și îmbunătățirea cadrului de reglementare” (2) și programul de acțiune privind „Reducerea sarcinii administrative în Uniunea Europeană” (3), se cuvine să se reconsidere criteriile care trebuie să fie utilizate pentru definirea variantelor și versiunilor din cadrul unui tip de autovehicul în vederea reducerii sarcinilor administrative la care sunt supuși producătorii de autovehicule. În plus, aceasta ar avea drept rezultat faptul că procesul de omologare de tip ar deveni mai transparent pentru autoritățile competente ale statelor membre.
(5)
Date fiind tendințele de globalizare din sectorul autovehiculelor, activitatea Forumului mondial pentru armonizarea reglementărilor privind autovehiculele - „Grupul de lucru 29 (WP.29)” este tot mai importantă. Deoarece este esențial, pentru a se conforma recomandărilor grupului la nivel înalt CARS 21, să se includă regulamentele Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) în legislația UE sau chiar să se înlocuiască directivele sau regulamentele UE prin regulamente CEE-ONU, precum și să se includă regulamente tehnice mondiale în legislația UE, ar trebui să se asigure coerența legislației Uniunii Europene cu regulamentele CEE-ONU.
(6)
Dată fiind activitatea de armonizare în curs din cadrul Forumului mondial pentru armonizarea reglementărilor privind autovehiculele, este esențial să se ia în considerare cele mai recente evoluții stabilite în Rezoluția nr. R.E. 3 privind clasificarea și definiția vehiculelor acționate de motor și a remorcilor în cadrul acordului CEE-ONU privind adoptarea de specificații uniforme pentru vehiculele cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații (Acordul revizuit din 1958), precum și Rezoluția specială S.R. 1 privind definițiile comune ale categoriilor de vehicule, maselor și dimensiunilor în cadrul acordului CEE-ONU privind stabilirea de regulamente tehnice mondiale pentru vehiculele cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți („Acordul din 1998 sau acordul paralel”). Numai includerea acestor evoluții în Directiva-cadru poate să asigure buna funcționare a sistemului omologărilor de tip europene. Prin urmare, este necesar să se introducă noi criterii pentru a determina dacă un tip de autovehicul ar trebui să fie inclus în categoria „M” sau „N”.
(7)
În conformitate cu articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 443/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2009 de stabilire a standardelor de performanță privind emisiile pentru autoturismele noi, ca parte a abordării integrate a Comunității de a reduce emisiile de CO2 generate de vehiculele ușoare (4), li se solicită statelor membre să țină un registru care să conțină date referitoare, printre altele, la tipul, varianta și versiunea fiecărui vehicul specific cu privire la emisiile sale specifice de CO2 pentru fiecare nou vehicul înmatriculat pe teritoriul său. Este esențial să se specifice criteriile în conformitate cu care un vehicul ușor trebuie să fie supus omologării de tip ca vehicul M1 sau N1. Aceste criterii ar trebui să fie obiective și să ofere orientări atât pentru producătorii de vehicule, cât și pentru autoritățile de omologare de tip și de înmatriculare. În conformitate cu articolul 13 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 443/2009, trebuie să se identifice prezența tehnologiilor inovatoare care încurajează reducerea în continuare a emisiilor de CO2. Aceasta ar trebui să se realizeze prin intermediul unui „cod” pe care producătorul îl atribuie vehiculului astfel încât fiecare tip/variantă/versiune să corespundă unui set unic de tehnologii inovatoare. Astfel, ar trebui să fie posibilă identificarea acestor tehnologii inovatoare pornind de la definiția tipului-variantei-versiunii. Prin urmare, se cuvine să se adauge rubrica corespunzătoare în anexa II la Directiva 2007/46/CE.
(8)
Deoarece tipul de caroserie trebuie să fie specificat în certificatul de conformitate, care este destinat să faciliteze înmatricularea noilor vehicule în statele membre, utilizarea codurilor armonizate pentru fiecare tip de caroserie ar reprezenta o simplificare a procesului de înmatriculare. O listă de coduri corespunzătoare ar trebui să fie atribuită tipurilor de caroserie în scopul de a permite automatizarea prelucrării datelor.
(9)
Deoarece remorcile concepute special pentru transportul încărcăturilor excepționale nu pot să îndeplinească toate dispozițiile actelor de reglementare enumerate în anexa IV la Directiva 2007/46/CE care trebuie respectate în scopul omologării europene de tip, se cuvine să se includă remorcile respective în categoria vehiculelor cu destinație specială, date fiind caracteristicile lor tehnice. În sensul omologării de tip, ar trebui să se stabilească un set simplificat de reguli în scopul de a face posibilă omologarea lor de tip la nivel european. În consecință, este necesar să se adauge un nou apendice la anexa XI la Directiva 2007/46/CE.
(10)
În prezent, sunt în curs de elaborare noi tehnologii, în scopul de a răspunde cererii de noi soluții în transportul mărfurilor. Prin urmare, este necesar să se includă noi definiții în legislația cadru în scopul de a permite, ulterior, stabilirea de reguli tehnice corespunzătoare în actele de reglementare relevante enumerate în anexa IV sau XI la Directiva 2007/46/CE. Este important să se precizeze faptul că nu ar trebui acordată nicio omologare CE de tip pentru astfel de vehicule până când legislația privind omologarea de tip nu este modificată în acest scop.
(11)
S-a produs o eroare în adoptarea Directivei 2010/19/UE a Comisiei din 9 martie 2010 de modificare, în sensul adaptării la progresul tehnic în domeniul sistemelor antiîmproșcare ale unor categorii de vehicule și ale remorcilor acestora, a Directivei 91/226/CEE a Consiliului și a Directivei 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5), în măsura în care anexele IV și XI la Directiva 2007/46/CE au fost modificate, de asemenea, de respectiva directivă. Anexele respective fuseseră înlocuite anterior de Regulamentul (CE) nr. 1060/2008 al Comisiei din 7 octombrie 2008 de înlocuire a anexelor I, III, IV, VI, VII, XI și XV la Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective („Directivă-cadru”) (6). În interesul securității juridice, orice modificare parțială a anexelor respective ar trebui, de acum înainte, să fie introdusă numai printr-un regulament. Deoarece articolul 2 corespunzător din Directiva 2010/19/UE a fost eliminat prin Decizia 2011/415/UE a Comisiei din 14 iulie 2011 de corectare a Directivei 2010/19/UE de modificare, în sensul adaptării la progresul tehnic în domeniul sistemelor antiîmproșcare ale unor categorii de vehicule și ale remorcilor acestora, a Directivei 91/226/CEE a Consiliului și a Directivei 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului, cu privire la modificarea anexelor la Directiva 2007/46/CE (7) în scopul de a remedia eroarea respectivă, se cuvine să se efectueze modificările incluse anterior la articolul respectiv prin intermediul prezentului regulament.
(12)
În vederea asigurării bunei funcționări a sistemului de omologare de tip, anexele la Directiva 2007/46/CE ar trebui actualizate în sensul adaptării la evoluția cunoștințelor științifice și tehnice.
(13)
De asemenea, se cuvine să se actualizeze anexele la Directiva 2007/46/CE în scopul de a stabili cerințele tehnice pentru omologarea de tip a vehiculelor cu destinație specială.
(14)
Întrucât dispozițiile anexelor în cauză sunt suficient de detaliate și nu necesită măsuri de transpunere suplimentare din partea statelor membre, este, prin urmare, adecvată înlocuirea anexei II și modificarea anexelor IV, IX și XI prin intermediul unui regulament în conformitate cu articolul 39 alineatul (8) din Directiva 2007/46/CE.
(15)
Anexa II ar trebui înlocuită și anexele IV, IX și XI ar trebui modificate în consecință.
(16)
Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului tehnic pentru autovehicule,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Directiva 2007/46/CE se modifică după cum urmează:
1.
Anexa II se înlocuiește cu textul din anexa I la prezentul regulament.
2.
Anexa IV se modifică în conformitate cu anexa II la prezentul regulament.
3.
Anexa IX se modifică în conformitate cu anexa III la prezentul regulament.
4.
Anexa XI se modifică în conformitate cu anexa IV la prezentul regulament.
Articolul 2
Prezentul regulament nu anulează nicio omologare de tip a vehiculelor acordată înainte de 29 octombrie 2012 și nici nu împiedică extinderea omologărilor respective.
Articolul 3
(1) Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică noilor tipuri de vehicule pentru care se va acorda omologarea începând cu 29 octombrie 2012.
Totuși, cerințele stabilite în anexa II și la punctele 1 și 2 din anexa IV se aplică de la 9 aprilie 2011.
(2) Prin derogare de la alineatul (1) al doilea paragraf, producătorii pot, începând de la 4 august 2011, să aplice orice dispoziție a prezentului regulament.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 14 iulie 2011.


Input:
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 274/2012,
annettu 27 päivänä maaliskuuta 2012,
tietyistä kolmansista maista peräisin olevien tiettyjen elintarvikkeiden tuonnissa aflatoksiinipitoisuusriskien vuoksi käyttöön otettavista erityisehdoista annetun asetuksen (EY) N:o 1152/2009 muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (1) ja erityisesti sen 53 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 178/2002 53 artiklan mukaan komissiolla on mahdollisuus toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä, kun on ilmeistä, että kolmannesta maasta tuodusta elintarvikkeesta tai rehusta aiheutuu todennäköisesti vakava riski ihmisten terveydelle, eläinten terveydelle tai ympäristölle eikä tällaista riskiä voida tyydyttävällä tavalla hallita yksittäisten jäsenvaltioiden toteuttamilla toimenpiteillä.
(2)
Komissio on komission asetuksella (EY) N:o 1152/2009 (2) ottanut käyttöön erityisehtoja tietyistä kolmansista maista tuotaville tietyille elintarvikkeille, joiden aflatoksiinipitoisuudet näyttävät säännöllisesti ylittävän komission asetuksessa (EY) N:o 1881/2006 (3) vahvistetut enimmäismäärät.
(3)
Asetuksen (EY) N:o 1152/2009 kattamien tiettyjen elintarvikeryhmien yhdistetyn nimikkeistön (CN) koodi on muuttunut, joten on aiheellista muuttaa kyseiset CN-koodit mainitussa asetuksessa.
(4)
On aiheellista kumota siirtymäsäännös, joka koskee Amerikan yhdysvalloista tuotuja elintarvikkeita, joihin ei sovelleta aflatoksiinin näytteenottoa koskevaa vapaaehtoista suunnitelmaa, koska toimijoille Amerikan yhdysvalloissa on annettu riittävästi aikaa ottaa käyttöön aflatoksiinin näytteenottoa koskeva vapaaehtoinen suunnitelma.
(5)
Kun otetaan huomioon elintarvikkeiden ja rehujen nopean hälytysjärjestelmän puitteissa tehtyjen ilmoitusten lukumäärä ja luonne, kauppamäärät, elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tekemien tarkastusten tulokset sekä valvonnan tulokset, näytteenottotiheyttä määritystä varten olisi joissain tapauksissa vähennettävä. Turkista peräisin olevien hasselpähkinöiden ja Brasiliasta peräisin olevien parapähkinöiden tuonnin yhteydessä on havaittu vain hyvin vähän vaatimustenvastaisia tapauksia. Tästä syystä on aiheellista vähentää näitä elintarvikkeita koskevien tarkastusten tiheyttä. Selvyyden vuoksi, ja jotta varmistetaan yhdenmukaisuus EU:n muun lainsäädännön kanssa, on aiheellista nimenomaisesti mainita, että tunnistustarkastustukset on suoritettava yhtä tiheästi kuin fyysiset tarkastukset (näytteenotto ja määritys).
(6)
Tämän vuoksi asetusta (EY) N:o 1152/2009 olisi muutettava.
(7)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutossäännökset
Muutetaan asetus (EY) N:o 1152/2009 seuraavasti:
1)
Korvataan 1 artikla seuraavasti:
”1 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan seuraavien elintarvikkeiden sekä niistä jalostettujen ja koostettujen elintarvikkeiden tuontiin:
a)
Seuraavat Brasiliasta peräisin olevat tai sieltä lähetetyt elintarvikkeet:
i)
CN-koodiin 0801 21 00 kuuluvat kuorelliset parapähkinät;
ii)
CN-koodiin 0813 50 kuuluvat pähkinäsekoitukset tai kuivattujen hedelmien sekoitukset, jotka sisältävät kuorellisia parapähkinöitä;
b)
Seuraavat Kiinasta peräisin olevat tai sieltä lähetetyt elintarvikkeet:
i)
CN-koodiin 1202 41 00 tai 1202 42 00 kuuluvat maapähkinät;
ii)
CN-koodiin 2008 11 91 kuuluvat (tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino suurempi kuin 1 kg) tai CN-koodiin 2008 11 98 kuuluvat maapähkinät (tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino enintään 1 kg);
iii)
CN-koodiin 2008 11 96 kuuluvat paahdetut maapähkinät (tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino enintään 1 kg);
c)
Seuraavat Egyptistä peräisin olevat tai sieltä lähetetyt elintarvikkeet:
i)
CN-koodiin 1202 41 00 tai 1202 42 00 kuuluvat maapähkinät;
ii)
CN-koodiin 2008 11 91 kuuluvat (tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino suurempi kuin 1 kg) tai CN-koodiin 2008 11 98 kuuluvat maapähkinät (tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino enintään 1 kg);
iii)
CN-koodiin 2008 11 96 kuuluvat paahdetut maapähkinät (tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino enintään 1 kg);
d)
Seuraavat Iranista peräisin olevat tai sieltä lähetetyt elintarvikkeet:
i)
CN-koodiin 0802 51 00 tai 0802 52 00 kuuluvat pistaasipähkinät;
ii)
CN-koodiin 2008 19 13 kuuluvat (tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino suurempi kuin 1 kg) ja CN-koodiin 2008 19 93 kuuluvat paahdetut pistaasipähkinät (tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino enintään 1 kg);
e)
Seuraavat Turkista peräisin olevat tai sieltä lähetetyt elintarvikkeet:
i)
CN-koodiin 0804 20 90 kuuluvat kuivatut viikunat;
ii)
CN-koodiin 0802 21 00 tai 0802 22 00 kuuluvat kuorelliset tai kuorettomat hasselpähkinät (Corylus spp.);
iii)
CN-koodiin 0802 51 00 tai 0802 52 00 kuuluvat pistaasipähkinät;
iv)
CN-koodiin 0813 50 kuuluvat pähkinäsekoitukset tai kuivattujen hedelmien sekoitukset, jotka sisältävät viikunoita, hasselpähkinöitä tai pistaasipähkinöitä;
v)
CN-koodiin 2007 10 tai 2007 99 kuuluvat viikuna-, pistaasi- ja hasselpähkinäpastat;
vi)
CN-koodiin 2008 19 kuuluvat hasselpähkinät ja pistaasipähkinät valmisteina tai säilykkeinä, mukaan luettuina sekoitukset, ja CN-koodiin 2008 99 kuuluvat viikunat, valmisteina tai säilykkeinä, mukaan luettuina CN-koodiin 2008 97 kuuluvat sekoitukset;
vii)
CN-koodiin 1106 30 90 kuuluvat hasselpähkinöistä, viikunoista ja pistaasipähkinöistä valmistetut hienot ja karkeat jauhot sekä jauhe;
viii)
CN-koodiin 0802 22 00 ja 2008 19 kuuluvat paloitellut, viipaloidut ja rouhitut hasselpähkinät;
f)
Seuraavat Amerikan yhdysvalloista peräisin olevat tai sieltä lähetetyt elintarvikkeet:
i)
CN-koodiin 0802 11 tai 0802 12 kuuluvat kuorelliset tai kuorettomat mantelit;
ii)
CN-koodiin 2008 19 13 (tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino suurempi kuin 1 kg) ja 2008 19 93 (tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino enintään 1 kg) kuuluvat paahdetut mantelit;
iii)
CN-koodiin 0813 50 kuuluvat pähkinöiden tai kuivattujen hedelmien sekoitukset, jotka sisältävät manteleita.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta elintarvikelähetyksiin, joiden bruttopaino on enintään 20 kg, eikä jalostettuihin tai koostettuihin elintarvikkeisiin, jotka sisältävät 1 kohdan b-f alakohdassa tarkoitettuja elintarvikkeita alle 20 prosenttia.”
2)
Poistetaan 4 artiklan 6 kohta.
3)
Korvataan 7 artiklan 4 ja 5 kohta seuraavasti:
”4. Nimetyn tuontipaikan toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä tunnistustarkastus ja otettava näyte aflatoksiini B1- ja kokonaisaflatoksiinipitoisuuden määritystä varten tietyistä lähetyksistä 5 kohdassa ilmoitetulla tiheydellä ja asetuksen (EY) N:o 401/2006 liitteen I mukaisesti ennen luovuttamista vapaaseen liikkeeseen unionin alueella.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitetut tunnistustarkastukset ja näytteenotto määritystä varten on tehtävä
a)
noin 50 prosentille elintarvikelähetyksistä, jotka tulevat Brasiliasta;
b)
noin 20 prosentille elintarvikelähetyksistä, jotka tulevat Kiinasta;
c)
noin 20 prosentille elintarvikelähetyksistä, jotka tulevat Egyptistä;
d)
noin 50 prosentille elintarvikelähetyksistä, jotka tulevat Iranista;
e)
noin 5 prosentille lähetyksistä kunkin 1 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii ja iv-viii alakohdassa tarkoitetun Turkista peräisin olevan hasselpähkinöiden ja niistä saatujen tuotteiden luokan osalta, noin 20 prosentille lähetyksistä kunkin 1 artiklan 1 kohdan e alakohdan i ja iv-vii alakohdassa tarkoitetun Turkista peräisin olevan kuivattujen viikunoiden ja niistä saatujen tuotteiden luokan osalta sekä noin 50 prosentille lähetyksistä kunkin 1 artiklan 1 kohdan e alakohdan iii-vii alakohdassa tarkoitetun Turkista peräisin olevan pistaasipähkinöiden ja niistä saatujen tuotteiden luokan osalta;
f)
pistokokein 1 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitetuille Amerikan yhdysvalloista peräisin oleville elintarvikelähetyksille.”
2 artikla
Siirtymätoimenpiteet
Poiketen siitä, mitä 4 artiklan 1 kohdassa ja 7 artiklan 2 kohdassa säädetään, 1 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitetut Amerikan yhdysvalloista peräisin olevat tai sieltä lähetetyt elintarvikkeet, jotka ovat lähteneet Amerikan yhdysvalloista ennen tämän asetuksen voimaantuloa ja joiden mukana ei ole aflatoksiinin näytteenottoa koskevan vapaaehtoisen suunnitelman puitteissa myönnettyä todistusta, voidaan tuoda EU:n alueelle sillä ehdolla, että niille tehdään fyysinen tarkastus, johon sisältyy näytteenotto ja määritys.
3 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 27 päivänä maaliskuuta 2012.


Input:
РЕШЕНИЕ 2012/315/ОВППС НА СЪВЕТА
от 19 декември 2011 година
за подписване и сключване на Споразумение между Европейския съюз и Нова Зеландия за създаване на рамка за участието на Нова Зеландия в операциите на Европейския съюз за управление на кризи
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 37 от него, и Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 218, параграфи 5 и 6 от него,
като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП),
като има предвид, че:
(1)
Условията за участие на трети държави в операции на Европейския съюз за управление на кризи следва да бъдат установени в споразумение за създаване на рамка за подобно евентуално бъдещо участие, а не да се определят поотделно за всяка конкретна операция.
(2)
След като на 26 април 2010 г. беше прието решение на Съвета за разрешаване на започването на преговори, ВП договори Споразумение между Европейския съюз и Нова Зеландия за създаване на рамка за участието на Нова Зеландия в операциите на Европейския съюз за управление на кризи („споразумението“).
(3)
Споразумението следва да бъде одобрено,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Споразумението между Европейския съюз и Нова Зеландия за установяване на рамка за участието на Нова Зеландия в операциите на Европейския съюз за управление на кризи се одобрява от името на Съюза.
Текстът на споразумението е приложен към настоящото решение.
Член 2
Председателят на Съвета се оправомощава да посочи лицето/лицата, упълномощено(и) да подпише(ат) споразумението, така че да бъде обвързан Съюзът.
Член 3
Председателят на Съвета извършва от името на Съюза нотификацията, предвидена в член 16, параграф 1 от споразумението.
Член 4
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2011 година.


Input:
REGULAMENTO (UE) N.o 403/2010 DA COMISSÃO
de 10 de Maio de 2010
relativo à inscrição de uma denominação no registo das denominações de origem protegidas e das indicações geográficas protegidas [Tarta de Santiago (IGP)]
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 510/2006 do Conselho, de 20 de Março de 2006, relativo à protecção das indicações geográficas e denominações de origem dos produtos agrícolas e dos géneros alimentícios (1), e, nomeadamente, o seu artigo 7.o, n.o 4, primeiro parágrafo,
Considerando o seguinte:
(1)
Em conformidade com o artigo 6.o, n.o 2, primeiro parágrafo, do Regulamento (CE) n.o 510/2006, o pedido de registo da denominação «Tarta de Santiago», apresentado pela Espanha, foi publicado no Jornal Oficial da União Europeia (2).
(2)
Não tendo sido apresentada à Comissão qualquer declaração de oposição, nos termos do artigo 7.o do Regulamento (CE) n.o 510/2006, deve proceder-se ao registo da denominação,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
É registada a denominação constante do anexo do presente regulamento.
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 10 de Maio de 2010.


Input:
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1311/2011
av den 13 december 2011
om ändring av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 vad gäller vissa bestämmelser om den ekonomiska förvaltningen för vissa medlemsstater som drabbats eller hotas av stora svårigheter med avseende på deras finansiella stabilitet
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 177,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
efter att ha hört Regionkommittén,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Den globala finanskrisen, som är den svåraste hittills, och konjunkturnedgången har skadat den ekonomiska tillväxten och den finansiella stabiliteten allvarligt och medfört en kraftig försämring av de finansiella, ekonomiska och sociala förhållandena i flera medlemsstater. Vissa medlemsstater har drabbats, eller hotas, av stora svårigheter, särskilt i form av problem med den ekonomiska tillväxten och den finansiella stabiliteten, och deras situation i fråga om underskott och skuldsättning håller på att förvärras, även det till följd av det ekonomiska och finansiella världsläget.
(2)
Även om en rad viktiga åtgärder för att motverka de negativa effekterna av krisen redan har vidtagits, bland annat lagstiftningsändringar, är finanskrisens effekter på den reala ekonomin, arbetsmarknaden och medborgarna kännbara. Belastningen på de nationella ekonomiska resurserna ökar och mer bör göras snabbt för att minska påfrestningarna genom att maximera och optimera användningen av medlen från strukturfonderna och Sammanhållningsfonden.
(3)
På grundval av artikel 122.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, som anger att ekonomiskt bistånd från unionen kan beviljas en medlemsstat som har svårigheter eller allvarligt hotas av stora svårigheter till följd av osedvanliga händelser utanför dess kontroll, inrättades genom rådets förordning (EU) nr 407/2010 av den 11 maj 2010 om inrättandet av en europeisk finansiell stabiliseringsmekanism (3) en sådan mekanism i syfte att bevara den finansiella stabiliteten i unionen.
(4)
Genom rådets genomförandebeslut 2011/77/EU (4) och 2011/344/EU (5) beviljades Irland respektive Portugal sådant ekonomiskt bistånd.
(5)
Grekland hade stora svårigheter med den finansiella stabiliteten i landet redan innan förordning (EU) nr 407/2010 trädde i kraft. Det ekonomiska biståndet till Grekland kunde därför inte grunda sig på den förordningen.
(6)
Borgenärsavtalet och låneavtalet för Grekland, som ingicks den 8 maj 2010, trädde i kraft den 11 maj 2010. Det föreskrivs att borgenärsavtalet ska omfatta en treårig programperiod och förbli giltigt och i kraft så länge det finns utestående belopp inom ramen för låneavtalet.
(7)
I rådets förordning (EG) nr 332/2002 av den 18 februari 2002 om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans (6) föreskrivs att rådet ska bevilja medelfristigt ekonomiskt bistånd om en medlemsstat som inte har antagit euron har svårigheter eller allvarligt hotas av svårigheter beträffande sin betalningsbalans.
(8)
Genom rådets beslut 2009/102/EG (7), 2009/290/EG (8) och 2009/459/EG (9) beviljades Ungern, Lettland respektive Rumänien sådant ekonomiskt bistånd.
(9)
Den period under vilken det ekonomiska biståndet är tillgängligt för Irland, Lettland, Ungern, Portugal och Rumänien anges i respektive rådsbeslut. Den period under vilken det ekonomiska biståndet till Ungern var tillgängligt löpte ut den 4 november 2010.
(10)
Den period då det ekonomiska biståndet genom borgenärsavtalet och låneavtalet är tillgängligt för Grekland är olika för varje medlemsstat som deltar i dessa instrument.
(11)
Den 11 juli 2011 undertecknade finansministrarna i de 17 medlemsstaterna i euroområdet fördraget om inrättande av den europeiska stabilitetsmekanismen (ESM). Enligt det fördraget, som är en uppföljning av Europeiska rådets beslut 2011/199/EU av den 25 mars 2011 om ändring av artikel 136 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt vad gäller en stabilitetsmekanism för de medlemsstater som har euron som valuta (10), ska ESM senast 2013 överta de uppgifter som i dagsläget fullgörs av den europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten (EFSF) och den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen (EFSM). ESM bör därför beaktas redan i denna förordning.
(12)
I sina slutsatser av den 23 och 24 juni 2011 välkomnade Europeiska rådet kommissionens avsikt att stärka synergierna mellan låneprogrammet för Grekland och unionens fonder, och stödde insatserna för att öka Greklands kapacitet att absorbera unionsmedel i syfte att stimulera tillväxt och sysselsättning genom en ny inriktning för att förbättra konkurrenskraften och skapa sysselsättning. Europeiska rådet välkomnade och stödde dessutom kommissionens utarbetande, tillsammans med medlemsstaterna, av ett övergripande program för tekniskt bistånd till Grekland. Denna ändring av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden (11) bidrar till dessa synergiinsatser.
(13)
För att underlätta förvaltningen av unionsmedlen, påskynda investeringarna i medlemsstaterna och regionerna samt förbättra tillgången till finansiering för genomförandet av sammanhållningspolitiken är det nödvändigt att, där så är motiverat, tillfälligt och utan att det påverkar programperioden 2014-2020, låta de mellanliggande betalningarna och slutbetalningar från strukturfonderna och från Sammanhållningsfonden höjas med tio procentenheter jämfört med den medfinansieringssats som är tillämplig för varje prioriterat område för medlemsstater som har drabbats av stora svårigheter med den finansiella stabiliteten och begärt att få dra nytta av denna åtgärd. Till följd av detta kommer den nationella motsvarighet som krävs att reduceras i motsvarande utsträckning. Eftersom denna höjning är tillfällig och de ursprungliga medfinansieringssatserna ska kvarstå som referenspunkter för beräkningen av de tillfälligt höjda beloppen, bör de ändringar som åtgärdens tillämpning orsakar inte återspeglas i det operativa programmets finansiella plan. Emellertid kan de operativa programmen behöva revideras för att fonderna ska kunna koncentreras på konkurrenskraft, tillväxt och sysselsättning och för att programmålen ska anpassas till den minskade totala mängden tillgängliga medel.
(14)
Den medlemsstat som hos kommissionen begär att få omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 77.2 i förordning (EG) nr 1083/2006 bör i sin begäran tydligt ange från vilket datum den anser att undantaget är berättigat. Den berörda medlemsstaten ska i sin begäran tillhandahålla alla de uppgifter som är nödvändiga för att, genom uppgifter om den makroekonomiska och budgetmässiga situationen, fastställa att medel inte finns tillgängliga för den nationella motsvarigheten. Den bör även visa att ökade utbetalningar är nödvändiga genom undantaget för att trygga ett fortsatt genomförande av de operativa programmen och att problemet med kapaciteten att absorbera anslagen kvarstår trots att de maximinivåer för medfinansieringssatserna som anges i bilaga III till förordning (EG) nr 1083/2006 tillämpas. Den berörda medlemsstaten bör även lämna en hänvisning till relevant rådsbeslut eller annan rättsakt enligt vilken medlemsstaten är berättigad till undantaget. Kommissionen bör kontrollera att den tillhandahållna informationen är korrekt och bör ha 30 dagar på sig från dagen för medlemsstatens begäran att göra invändningar. För att undantaget ska tillämpas effektivt i praktiken bör det finnas en presumtion för att medlemsstatens begäran ska anses berättigad om kommissionen inte kommer med några invändningar. Kommissionen bör emellertid ges behörighet att genom genomförandeakter anta motiverade beslut om alla invändningar mot en medlemsstats begäran.
(15)
Reglerna för hur mellanliggande betalningar och slutbetalningar för operativa program ska beräknas under den period då medlemsstaterna får ekonomiskt bistånd för att ta itu med stora svårigheter med den finansiella stabiliteten bör revideras på motsvarande sätt.
(16)
Det är nödvändigt att säkerställa att det sker en korrekt rapportering om användningen av de höjda belopp som gjorts tillgängliga för de medlemsstater som omfattas av en tillfällig höjning av mellanliggande betalningar och slutbetalningar i enlighet med undantaget enligt artikel 77.2 i förordning (EG) nr 1083/2006.
(17)
Efter utgången av den period då ekonomiskt bistånd tillhandahållits kan det i de utvärderingar som görs i enlighet med artikel 48.3 i förordning (EG) nr 1083/2006 bland annat behöva utredas om medlemsstaternas minskade medfinansiering leder till att man avviker avsevärt från de ursprungliga målen. Sådana utvärderingar kan leda till att det operativa programmet revideras.
(18)
Den kris, som är den svåraste hittills, som har drabbat de internationella finansmarknaderna, och konjunkturnedgången, som har skadat den finansiella stabiliteten i flera medlemsstater allvarligt, kräver snabba åtgärder för att effekterna på ekonomin som helhet ska kunna motverkas, och därför bör denna förordning träda i kraft så snart som möjligt. Med beaktande av de exceptionella omständigheterna i de berörda medlemsstaterna, bör den tillämpas retroaktivt antingen från räkenskapsåret 2010 eller från och med den dag då det ekonomiska biståndet gjordes tillgängligt, beroende på den ansökande medlemsstatens status, för de perioder då medlemsstater har fått ekonomiskt bistånd från unionen eller från andra medlemsstater i euroområdet för att ta itu med allvarliga problem med den finansiella stabiliteten.
(19)
En tillfällig ökning av mellanliggande betalningar eller slutbetalningar som planeras i enlighet med undantaget enligt artikel 77.2 i förordning (EG) nr 1083/2006 bör också beaktas mot bakgrund av de budgetbegränsningar som alla medlemsstater står inför, vilket bör återspeglas på lämpligt sätt i Europeiska unionens allmänna budget. Dessutom bör tillämpningen av åtgärden vara tidsbegränsad eftersom dess huvudsyfte är att åtgärda specifika aktuella problem. Mekanismen bör därför tillämpas från och med den 1 januari 2010 och längst till och med den 31 december 2013.
(20)
Förordning (EG) nr 1083/2006 bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Artikel 77 i förordning (EG) nr 1083/2006 ska ersättas med följande:
”Artikel 77
Gemensamma regler för beräkning av mellanliggande betalningar och slutbetalningar
1. Mellanliggande betalningar och slutbetalningar ska beräknas genom att den medfinansieringssats som anges för varje prioriterat område i beslutet om det berörda operativa programmet tillämpas på de stödberättigande utgifter som anges för det prioriterade området i varje utgiftsdeklaration som attesterats av den attesterande myndigheten.
2. Genom undantag från artikel 53.2, från andra meningen i artikel 53.4 samt från de tak som anges i bilaga III, ska beloppen för mellanliggande betalningar och slutbetalningar höjas med tio procentenheter jämfört med medfinansieringssatsen för varje prioriterat område, som dock inte får överstiga 100 %, och denna höjning ska tillämpas på de stödberättigande utgifter som nyligen redovisats i varje attesterad utgiftsdeklaration som lämnats in under den period då en medlemsstat uppfyller något av följande villkor:
a)
Ekonomiskt bistånd har ställts till dess förfogande i enlighet med rådets förordning (EU) nr 407/2010 av den 11 maj 2011 om inrättandet av en europeisk finansiell stabiliseringsmekanism (12) eller av andra medlemsstater i euroområdet innan den förordningen trädde i kraft.
b)
Medelfristigt ekonomiskt bistånd har ställts till dess förfogande i enlighet med rådets förordning (EG) nr 332/2002 av den 18 februari 2002 om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans (13).
c)
Ekonomiskt bistånd har ställts till dess förfogande i enlighet med fördraget om inrättande av europeiska stabilitetsmekanismen efter dess ikraftträdande.
3. En medlemsstat som önskar åtnjuta ett undantag enligt punkt 2 ska inge en skriftlig begäran till kommissionen senast den 21 februari 2012 eller inom två månader från det datum då medlemsstaten uppfyller ett av de villkor som avses i punkt 2.
4. Medlemsstaten ska i sin begäran enligt punkt 3 motivera varför undantaget behövs genom att tillhandahålla de uppgifter som krävs för att fastställa
a)
genom uppgifter om sin makroekonomiska och budgetmässiga situation, att medel inte finns tillgängliga för den nationella motsvarigheten,
b)
att ökade betalningar enligt punkt 2 krävs för att trygga ett fortsatt genomförande av de operativa programmen,
c)
att problemen kvarstår trots att de maximinivåer för medfinansieringssatserna som anges i bilaga III tillämpas,
d)
att den uppfyller ett av de villkor som avses i punkt 2 a, b eller c, genom att tillhandahålla en hänvisning till ett rådsbeslut eller annan rättsakt, samt det datum från och med vilket det ekonomiska biståndet i praktiken gjordes tillgängligt för medlemsstaten.
Kommissionen ska undersöka huruvida de uppgifter som lämnats berättigar till ett undantag enligt punkt 2. Kommissionen ska ha 30 dagar på sig från inlämningsdagen för att göra invändningar angående de tillhandahållna uppgifternas korrekthet.
Om kommissionen beslutar att invända mot medlemsstatens begäran, ska den i form av en genomförande akt anta ett motiverat beslut.
Om kommissionen inte invänder mot medlemsstatens begäran enligt punkt 3, ska begäran anses vara berättigad.
5. Medlemsstatens begäran ska också innehålla detaljerade upplysningar om hur det undantag som föreskrivs i punkt 2 ska tillämpas samt information om de kompletterande åtgärder som planeras för att medlen ska kunna koncentreras på konkurrenskraft, tillväxt och sysselsättning, inbegripet, i förekommande fall, en revision av de operativa programmen.
6. Det undantag som föreskrivs i punkt 2 ska inte gälla för utgiftsdeklarationer som inlämnats efter den 31 december 2013.
7. Vid beräkningen av mellanliggande betalningar och slutbetalningar när medlemsstaten inte längre omfattas av det ekonomiska bistånd som avses i punkt 2, ska kommissionen inte beakta de högre belopp som utbetalats i enlighet med den punkten.
Dessa belopp ska emellertid beaktas vid tillämpningen av artikel 79.1.
8. De höjda belopp för mellanliggande betalningar som följer av tillämpningen av punkt 2 ska så snart som möjligt göras tillgängliga för förvaltningsmyndigheten och ska endast användas för utbetalningar inom ramen för genomförandet av det operativa programmet.
9. I samband med strategisk rapportering enligt artikel 29.1 ska medlemsstaterna tillhandahålla kommissionen lämplig information om tillämpningen av det undantag som föreskrivs i punkt 2 i denna artikel och visa hur det höjda stödbeloppet har bidragit till att främja konkurrenskraft, tillväxt och sysselsättning i den berörda medlemsstaten. Kommissionen ska beakta den informationen vid utarbetandet av den strategiska rapportering som avses i artikel 30.1.
10. Trots bestämmelserna i punkt 2 får unionsstödet genom mellanliggande betalningar och slutbetalningar inte vara högre än det offentliga stödet och det maximala stödbeloppet från fonderna för varje prioriterat område enligt kommissionens beslut om godkännande av det operativa programmet.
11. Punkterna 2-9 ska inte tillämpas på operativa program inom ramen för målet europeiskt territoriellt samarbete.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska emellertid tillämpas retroaktivt i följande medlemsstater: när det gäller Irland, Grekland och Portugal, från och med den dag då det ekonomiska biståndet gjordes tillgängligt för dessa medlemsstater enligt artikel 77.2 i förordning (EG) nr 1083/2006, och när det gäller Ungern, Lettland och Rumänien från och med den 1 januari 2010.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 13 december 2011.