Input:
PADOMES LĒMUMS
(2011. gada 28. jūnijs),
ar ko paredz vienkāršotus noteikumus un procedūras par sanitāro kontroli zivsaimniecības produktu, dzīvu gliemeņu, adatādaiņu, tunikātu, jūras gliemežu, no tiem iegūtu blakusproduktu un no šiem blakusproduktiem iegūtu produktu importam no Grenlandes
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/408/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 203. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,
saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)
Grenlande ir minēta Lisabonas Līguma II pielikumā iekļautajā aizjūras zemju un teritoriju sarakstā. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk “Līgums”) 198. pantu mērķis aizjūras zemju un teritoriju asociēšanai ar Savienību ir veicināt aizjūras zemju un teritoriju ekonomisku un sociālu attīstību, kā arī nodibināt to ciešus ekonomiskus sakarus starp tām un Savienību kopumā.
(2)
Dānija un Grenlande lūdza, lai saskaņā ar sanitārās un veterinārās kontroles noteikumiem, ko piemēro Savienības iekšējai tirdzniecībai, atļautu piemērot veterinārās pārbaudes attiecībā uz Savienības un Grenlandes savstarpējo tirdzniecību ar zivsaimniecības produktiem, gliemenēm, adatādaiņiem, tunikātiem, jūras gliemežiem, no tiem iegūtiem blakusproduktiem un no šiem blakusproduktiem iegūtiem produktiem, par kuriem uzskata, ka to izcelsme ir Grenlandē, atbilstīgi noteikumiem III pielikumā Padomes Lēmumam 2001/822/EK (2001. gada 27. novembris) par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Kopienu (“Lēmums par aizjūras asociāciju”) (1), kā arī tādiem pašiem produktiem, ko ieved Grenlandē no trešām valstīm.
(3)
Tādēļ tirdzniecība ar šādiem produktiem starp Grenlandi un Savienību būtu jāveic saskaņā ar Savienības noteikumiem par dzīvnieku veselību un pārtikas nekaitīgumu. Attiecīgi Dānijai un Grenlandei būtu jānodrošina, lai produktu sūtījumi no Grenlandes uz Eiropas Savienību atbilstu piemērojamajiem Savienības noteikumiem attiecībā uz dzīvnieku veselību un pārtikas nekaitīgumu. Konkrēti, atbilstīgie barības un pārtikas apritē iesaistītie uzņēmēji būtu jāreģistrē un jāiekļauj sarakstā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (2).
(4)
Veterinārās pārbaudes Grenlandes robežkontroles punktos būtu jāveic atbilstīgi Padomes Direktīvai 97/78/EK (1997. gada 18. decembris), ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm (3). Veterinārās pārbaudes robežkontroles punktos būtu jāveic ciešā sadarbībā ar muitas ierēdņiem. Lai vienkāršotu minētos uzdevumus, ir atbilstīgi kompetentās iestādes informēt par atsaucēm uz kombinēto nomenklatūru (KN), kas ir norādīta I pielikumā Komisijas Lēmumam 2007/275/EK (2007. gada 17. aprīlis) par dzīvnieku un produktu sarakstiem, kas jāpakļauj pārbaudei robežkontroles punktos saskaņā ar Padomes Direktīvām 91/496/EEK un 97/78/EK (4).
(5)
Grenlandes kompetentajai iestādei būtu jāsniedz Komisijai oficiālas garantijas par to, ka Savienības noteikumi un dzīvnieku veselības prasības tiks piemērotas attiecīgajiem produktiem. Minētas garantijas būtu it īpaši jāattiecina uz piemērojamajiem noteikumiem, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1069/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam (5), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 853/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (6), un Padomes Direktīvā 2006/88/EK (2006. gada 24. oktobris) par akvakultūras dzīvniekiem un to produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības prasībām, kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku slimību profilaksi un kontroli (7). Minētajām garantijām būtu arī jāietver saistības par to, ka tiks nodrošināta atbilstība Savienības iekšējās tirdzniecības noteikumiem.
(6)
Padomes Direktīvā 96/23/EK (1996. gada 29. aprīlis), ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos (8), prasīts izveidot valsts uzraudzības plānus attiecībā uz akvakultūras dzīvniekiem. Tātad minētie noteikumi būtu jāpiemēro arī Grenlandei.
(7)
Lai atļautu Eiropas Savienībā no Grenlandes importēt produktus, uz kuriem attiecas šis lēmums, saskaņā ar Savienības iekšējās tirdzniecības tiesību aktu noteikumiem, kā arī lai nodrošinātu attiecīgo produktu sanitāro nekaitīgumu, Dānijai un Grenlandei būtu jāapņemas līdz šā lēmuma piemērošanas dienai transponēt un īstenot Grenlandē atbilstīgos Savienības sanitāros noteikumus.
(8)
Dānijai un Grenlandei būtu arī jāapņemas nodrošināt, lai no trešām valstīm Grenlandē importētie attiecīgie produkti atbilstu Savienības noteikumiem par dzīvnieku veselību un pārtikas nekaitīgumu.
(9)
Ar Padomes Direktīvu 90/425/EEK (1990. gada 26. jūnijs) par veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienā iekšējā tirdzniecībā ar noteiktiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu (9), paredzēts ieviest datorizētu sistēmu, kas saista veterinārās iestādes, lai it īpaši kompetentām iestādēm atvieglotu ātru informācijas savstarpēju apmaiņu attiecībā uz dzīvnieku veselību un labturību (TRACES). Komisijas Lēmumā 2004/292/EK (2004. gada 30. marts) par TRACES sistēmas ieviešanu (10) paredzēts, ka dalībvalstīm ir obligāti jāizmanto TRACES sistēma no 2004. gada 1. aprīļa. TRACES sistēmai ir liela nozīme dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu efektīvā uzraudzībā, un tādēļ tā būtu jāizmanto, pārsūtot datus par produktu tirdzniecību un pārvietošanu starp Grenlandi un Savienību.
(10)
Padomes Direktīvā 82/894/EEK (1982. gada 21. decembris) par dzīvnieku slimību paziņošanu Kopienā (11) minētie dzīvnieku slimību uzliesmojumi jāpaziņo Komisijai, izmantojot Dzīvnieku slimību izziņošanas sistēmu (ADNS) saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2005/176/EK (2005. gada 1. marts) par kodificētas veidlapas un kodu noteikšanu dzīvnieku slimību izziņošanai saskaņā ar Padomes Direktīvu 82/894/EEK (12). Šie noteikumi par attiecīgajiem produktiem būtu jāpiemēro arī Grenlandē.
(11)
Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (13), ir izveidota ātrās reaģēšanas sistēma, lai ziņotu par tiešu vai netiešu risku cilvēka veselībai, kas rodas saistībā ar pārtiku vai barību. Šie noteikumi saistībā ar attiecīgajiem produktiem būtu jāpiemēro arī Grenlandē.
(12)
Lai Grenlande varētu veikt veterinārās pārbaudes attiecībā uz produktiem, ko Grenlandē ieved no trešām valstīm, Grenlandē būtu jāveic Savienības pārbaude, lai pārliecinātos, ka Grenlandes robežkontroles punkts vai punkti atbilst prasībām Direktīvā 97/78/EK un Komisijas Regulā (EK) Nr. 136/2004 (2004. gada 22. janvāris), ar ko nosaka procedūras veterinārajām pārbaudēm Kopienas robežkontroles punktos attiecībā uz produktiem, ko importē no trešām valstīm (14), un Komisijas Lēmumā 2001/812/EK (2001. gada 21. novembris), ar kuru nosaka prasības attiecībā uz to robežkontroles punktu apstiprināšanu, kuri atbild par veterinārām pārbaudēm produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm (15).
(13)
Ja šādas pārbaudes rezultāti ir labvēlīgi, Grenlandes robežkontroles punkts vai punkti būtu jāiekļauj sarakstā Komisijas Lēmumā 2009/821/EK (2009. gada 28. septembris), ar ko izveido apstiprināto robežkontroles punktu sarakstu, paredz konkrētus noteikumus par inspekcijām, kuras veic Komisijas veterinārijas eksperti, un nosaka TRACES veterinārās vienības (16). Lai nodrošinātu Grenlandē un Savienībā ievesto produktu, uz ko attiecas šis lēmums, efektīvu kontroli, šo lēmumu ir lietderīgi piemērot no tā brīža, kad Komisijas Lēmumā 2009/821/EK tiek iekļauts Grenlandes robežkontroles punkts vai punkti.
(14)
Šis lēmums neietekmē nekādus iespējamus noteikumus, kas saistīti ar zivsaimniecības produktu importu, pamatojoties Lisabonas līgumam pievienoto 34. protokolu par īpašo režīmu Grenlandei,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Priekšmets un darbības joma
Ar šo lēmumu paredz vienkāršotus noteikumus un procedūras, lai piemērotu sanitāro kontroli zivsaimniecības produktiem, dzīvām gliemenēm, adatādaiņiem, tunikātiem, jūras gliemežiem, no tiem iegūtiem blakusproduktiem un no šiem blakusproduktiem iegūtiem produktiem (turpmāk “produkti”), kuru izcelsme ir Grenlandē vai kuri ievesti Grenlandē no trešām valstīm un kurus pēc tam importē no Grenlandes Savienībā (turpmāk “produkti no Grenlandes”).
2. pants
Definīcijas
Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:
a)
“gliemenes” ir lapžauņu kārtas gliemji saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 853/2004 I pielikuma 2. sadaļas 2.1. punkta definīciju;
b)
“zivsaimniecības produkti” ir produkti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 853/2004 I pielikuma 3. sadaļas 3.1. punkta definīciju;
c)
“blakusprodukti un no šiem blakusproduktiem iegūti produkti” ir dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti un atvasināti produkti Regulas (EK) Nr. 1069/2009 attiecīgi 3. panta 1. punkta un 2. punkta nozīmē, kas iegūti no zivsaimniecības produktiem, gliemenēm, adatādaiņiem, tunikātiem vai jūras gliemežiem;
d)
“Grenlandes izcelsmes produkti” ir produkti, kas minēti šā panta a), b) un c) apakšpunktā, kā tie definēti saskaņā ar Lēmuma 2001/822/EK III pielikuma noteikumiem.
3. pants
Vispārīgi noteikumi par produktu sanitāro kontroli starp Eiropas Savienību un Grenlandi
1. Dānija un Grenlande nodrošina to, ka Grenlandē īsteno attiecīgos Savienības tiesību aktus, kas ir piemērojami 2. pantā definētajiem produktiem.
2. Dalībvalstis nepiemēro attiecīgās veterinārās pārbaudes produktiem, uz ko attiecas šis lēmums. Produktus no Grenlandes laiž iekšējā tirgū saskaņā ar Savienībā piemērojamiem sanitārajiem noteikumiem ar nosacījumu, ka Dānija un Grenlande pilnībā ievēro it īpaši turpmāk minētos noteikumus:
a)
Savienības tiesību aktos iekļautos piemērojamos noteikumus attiecībā uz dzīvnieku veselību un pārtikas nekaitīgumu faktiski transponē un īsteno Grenlandē attiecībā uz produktiem;
b)
kompetentā iestāde Dānijā un Grenlandē saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 882/2004 31. pantu sagatavo un atjaunina barības un pārtikas apritē iesaistīto reģistrēto uzņēmēju sarakstu;
c)
produktu sūtījumi no Grenlandes uz Savienību atbilst noteikumiem, kas noteikti Savienības tiesību aktos un ko piemēro attiecībā uz dzīvnieku veselību un pārtikas nekaitīgumu.
4. pants
Akvakultūras dzīvnieku uzraudzības plāni
Dānija un Grenlande saskaņā ar Direktīvu 96/23/EK Komisijai iesniedz uzraudzības plānus attiecībā uz atlieku un vielu noteikšanu Grenlandes akvakultūras dzīvniekos, lai Komisija tos apstiprinātu.
5. pants
Grenlandē no trešām valstīm ievestu produktu pārbaudes
1. Veterinārās pārbaudes no trešām valstīm Grenlandē ievesto produktu sūtījumiem veic saskaņā ar Direktīvā 97/78/EK izklāstītajiem noteikumiem.
Lai vienkāršotu minētās veterinārās pārbaudes, Komisija Dānijas un Grenlandes kompetentajām iestādēm iesniedz produktu KN kodus, kas uzskaitīti Komisijas Lēmuma 2007/275/EK I pielikumā.
2. Priekšlikumus par robežkontroles punktiem Grenlandē saskaņā ar Direktīvas 97/78/EK 6. panta 2. punktu iesniedz Komisijā apstiprināšanai.
Dalībvalstu robežkontroles punktu sarakstā, kas apstiprināts saskaņā ar Direktīvām 91/496/EEK un 97/78/EK, iekļauj apstiprināto Grenlandes robežkontroles punktu sarakstu.
6. pants
Informācijas sistēma
1. Datus par produktu pārvietošanu uz Grenlandi un no tās, kā arī par tirdzniecību nosūta dāņu valodā, izmantojot integrēto kompjuterizēto veterinārās informācijas sistēmu (TRACES), saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2004/292/EK.
2. Paziņojumus par ūdens dzīvnieku slimībām, kas skar Grenlandes produktus, pārsūta, izmantojot dzīvnieku slimību izziņošanas sistēmu (ADNS), saskaņā ar Direktīvu 82/894/EEK un Komisijas Lēmumu 2005/176/EK.
3. Par tiešajiem vai netiešajiem cilvēku veselības apdraudējumiem, ko rada Grenlandes izcelsmes produkti, paziņo, izmantojot ātrās reaģēšanas sistēmu attiecībā uz pārtiku un barību (RASFF), kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 178/2002.
7. pants
Identifikācijas zīme
Produktu sūtījumus no Grenlandes uz Savienību marķē ar Grenlandes identifikācijas zīmi “GL” saskaņā ar noteikumiem Regulas (EK) Nr. 853/2004 II pielikuma I sadaļas B daļā.
8. pants
Apstiprinājums par atbilstību šajā lēmumā izklāstītajiem nosacījumiem
Dānija un Grenlande pirms 9. pantā minētās šā lēmuma piemērošanas dienas sniedz rakstisku apstiprinājumu Komisijai, ka ir veikti nepieciešamie pasākumi minētā lēmuma piemērošanai.
9. pants
Stāšanās spēkā un piemērojamība
Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no datuma, kad Komisijas Lēmumā 2009/821/EK iekļauj pirmo Grenlandes robežkontroles punktu.
Luksemburgā, 2011. gada 28. jūnijā


Input:
ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 14. prosince 2011
o postoji, který má Evropská unie zaujmout v rámci Konference ministrů Světové obchodní organizace, pokud jde o žádost o poskytnutí výjimky za účelem udělení preferenčního zacházení pro služby a dodavatele služeb z nejméně rozvinutých zemí
(2012/8/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 91, 100 a čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek IX Marrákešské dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO) stanoví postupy pro poskytnutí výjimek týkajících se mnohostranných obchodních dohod uvedených v přílohách 1A, 1B nebo 1C uvedené dohody a v jejich přílohách.
(2)
Byla podána žádost o výjimku, na jejímž základě by členové WTO mohli udělit preferenční zacházení pro služby a dodavatele služeb z nejméně rozvinutých zemí, aniž by totéž zacházení uplatňovali na obdobné služby a dodavatele služeb z ostatních členských států WTO, prostřednictvím mimořádné odchylky od povinností podle čl. II odst. 1 Všeobecné dohody o obchodu službami.
(3)
Je v zájmu Evropské unie, aby podpořila zmíněnou žádost o výjimku, a uzavřela tak tu část jednání rozvojového programu z Dohá, která se týká služeb, jež má pro nejméně rozvinuté členské země zvláštní význam,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Postojem Unie v rámci Konference ministrů WTO je podpora žádosti o výjimku podle čl. IX odst. 3 Marrákešské dohody o zřízení Světové obchodní organizace, na jejímž základě budou členové WTO moci udělit preferenční zacházení pro služby a dodavatele služeb z nejméně rozvinutých zemí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Ženevě dne 14. prosince 2011.


Input:
REGLAMENTO (UE) No 87/2011 DE LA COMISIÓN
de 2 de febrero de 2011
por el que se designa el laboratorio de referencia de la UE para la salud de las abejas, se establecen responsabilidades y tareas adicionales para este laboratorio y se modifica el anexo VII del Reglamento (CE) no 882/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 882/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, sobre los controles oficiales efectuados para garantizar la verificación del cumplimiento de la legislación en materia de piensos y alimentos y la normativa sobre salud animal y bienestar de los animales (1), y, en particular, su artículo 32, apartados 5 y 6,
Considerando lo siguiente:
(1)
En el Reglamento (CE) no 882/2004 se establecen las tareas, los cometidos y los requisitos generales que deben cumplir los laboratorios de referencia de la UE para los piensos y alimentos y para la sanidad animal. En la parte II del anexo VII de dicho Reglamento se enumeran los laboratorios de referencia de la UE para la sanidad animal y los animales vivos.
(2)
La Agence Nationale de Sécurité Sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail (ANSES), con su laboratorio de investigación de las enfermedades de las abejas de Sophia-Antipolis (Francia), ha sido elegida tras un procedimiento de selección y debe ser designada laboratorio de referencia de la UE para la salud de las abejas, durante un período de cinco años a partir del 1 de abril de 2011.
(3)
Además de las funciones y los cometidos generales establecidos en el artículo 32, apartado 2, del Reglamento (CE) no 882/2004, determinadas responsabilidades y tareas relacionadas con las características de los agentes que afectan a la salud de las abejas deben abordarse a nivel de la Unión para garantizar una mayor coordinación. Por tanto, en el presente Reglamento deben establecerse estas responsabilidades y tareas adicionales específicas del laboratorio de referencia de la UE para la salud de las abejas.
(4)
Así pues, procede modificar en consecuencia la parte II del anexo VII del Reglamento (CE) no 882/2004.
(5)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité permanente de la cadena alimentaria y de sanidad animal.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
La Agence Nationale de Sécurité Sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail (ANSES), con su laboratorio de investigación de las enfermedades de las abejas de Sophia-Antipolis (Francia), queda designada laboratorio de referencia de la UE para la salud de las abejas durante el período comprendido entre el 1 de abril de 2011 y el 31 de marzo de 2016.
En el anexo del presente Reglamento se establecen determinadas responsabilidades y tareas de este laboratorio.
Artículo 2
En la parte II del anexo VII del Reglamento (CE) no 882/2004, se añade el punto 18siguiente:
«18.
Laboratorio de referencia de la UE para la salud de las abejas
Agence Nationale de Sécurité Sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail
Laboratoire de Sophia-Antipolis
Les Templiers
105 route des Chappes
BP 111
06902 Sophia-Antipolis
FRANCIA.».
Artículo 3
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 2 de febrero de 2011.


Input:
32010R0388
L 114/3
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 388/2010
od 6. svibnja 2010.
o provedbi Uredbe (EZ) br. 998/2003 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu najvećeg broja kućnih ljubimaca određene vrste koji mogu biti predmet nekomercijalnog kretanja
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 998/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o zahtjevima zdravlja životinja primjenjivim na nekomercijalno kretanje kućnih ljubimaca i o izmjeni Direktive Vijeća 92/65/EEZ (1), a posebno njezin članak 19.,
budući da:
(1)
Uredbom (EZ) br. 998/2003 utvrđuju se zahtjevi zdravlja životinja koji se primjenjuju na nekomercijalno kretanje kućnih ljubimaca i pravila koja se primjenjuju na kontrole takvih kretanja. Ona se primjenjuje na kretanja kućnih ljubimaca koji pripadaju vrstama navedenima u njezinom Prilogu I. između država članica ili iz trećih zemalja. Psi, mačke i pitome vretice navedene su u dijelovima A i B tog Priloga.
(2)
Zahtjevi utvrđeni u Uredbi (EZ) br. 998/2003 razlikuju se ovisno o tome kreću li se kućni ljubimci između država članica ili iz trećih zemalja u države članice. Osim toga, zahtjevi za takva kretanja iz trećih zemalja dodatno se razlikuju između trećih zemalja navedenih u odjeljku 2. dijela B Priloga II. toj Uredbi i trećih zemalja navedenih u dijelu C tog Priloga.
(3)
Treće zemlje koje na nekomercijalna kretanja kućnih ljubimaca primjenjuju pravila koja su barem jednaka pravilima predviđenim u Uredbi (EZ) br. 998/2003 navedene su u odjeljku 2. dijela B Priloga II. toj Uredbi.
(4)
Direktiva Vijeća 92/65/EEZ od 13. srpnja 1992. o utvrđivanju uvjeta zdravlja životinja kojima se uređuje trgovina i uvoz u Zajednicu životinja, sjemena, jajnih stanica i zametaka koji ne podliježu uvjetima zdravlja životinja utvrđenima u određenim propisima Zajednice iz dijela I. Priloga A Direktivi 90/425/EEZ (2) općenito se primjenjuje na trgovinu.
(5)
Kako bi se izbjeglo da se komercijalna kretanja prikažu s namjerom prijevare kao nekomercijalna kretanja kućnih ljubimaca u smislu Uredbe (EZ) br. 998/2003, člankom 12. te Uredbe predviđa se da se zahtjevi i kontrole utvrđeni u Direktivi 92/65/EEZ primjenjuju na kretanja više od pet kućnih ljubimaca u slučajevima kada se životinje unose u Zajednicu iz treće zemlje koja nije navedena u odjeljku 2. dijela B Priloga II. toj Uredbi.
(6)
Iskustvo u primjeni Uredbe (EZ) br. 998/2003 pokazalo je da postoji visok rizik od lažnog prikazivanja komercijalnih kretanja pasa, mačaka i pitomih vretica kao nekomercijalnih kretanja kada se te životinje kreću u državu članicu iz druge države članice ili iz treće zemlje navedene u odjeljku 2. dijela B Priloga II. toj Uredbi.
(7)
Kako bi se izbjegla ovakva praksa i osigurala ujednačena primjena Uredbe (EZ) br. 998/2003, potrebno je utvrditi ista pravila za kretanje pasa, mačaka i pitomih vretica u državu članicu iz druge države članice ili iz treće zemlje navedene u odjeljku 2. dijela B Priloga II. toj Uredbi.
(8)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Zahtjevi i kontrole iz članka 12. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 998/2003 primjenjuju se na kretanja kućnih ljubimaca koji pripadaju vrstama navedenima u dijelovima A i B Priloga I. toj Uredbi u slučajevima kada je ukupan broj životinja koje se kreću u državu članicu iz druge države članice ili iz treće zemlje navedene u odjeljku 2. dijela B Priloga II. toj Uredbi veći od pet.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 6. svibnja 2010.


Input:
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 737/2011
2011 m. liepos 26 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamento (EB) Nr. 1217/2009 I priede pateiktas rajonų sąrašas
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1217/2009, sukuriantį žemės ūkio valdų pajamų ir ūkinės veiklos apskaitos duomenų rinkimo tinklą Europos bendrijoje (1), ypač į jo 3 straipsnį,
atsižvelgdama į Prancūzijos ir Vengrijos prašymus,
kadangi:
(1)
Reglamento (EB) Nr. 1217/2009 I priede pateikiamas rajonų (kaip apibrėžta to reglamento 2 straipsnio d punkte) sąrašas;
(2)
tame priede Prancūzija suskirstyta į dvidešimt du rajonus. Reglamento (EB) Nr. 1217/2009 taikymo tikslais Prancūzija paprašė į rajonų sąrašą įtraukti Gvadelupą (Guadeloupe), Martiniką (Martinique) ir Reunjoną (La Réunion);
(3)
tame priede Vengrija suskirstyta į septynis rajonus. Reglamento (EB) Nr. 1217/2009 taikymo tikslais Vengrija paprašė sumažinti rajonų skaičių sujungiant Vidurio Dunantūlio (Közép-Dunántúl), Vakarų Dunantūlio (Nyugat-Dunántúl) ir Pietų Dunantūlio (Dél-Dunántúl) rajonus į vieną Dunantūlio (Dunántúl) rajoną, o Vidurio Vengrijos (Közép-Magyarország), Šiaurės Alfeldo (Észak-Alföld) ir Pietų Alfeldo (Dél-Alföld) rajonus sujungiant į vieną Alfeldo (Alföld) rajoną;
(4)
todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Reglamentą (EB) Nr. 1217/2009;
(5)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Bendrijos ūkių apskaitos duomenų tinklo komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1217/2009 I priedas iš dalies keičiamas pagal šio reglamento priedą.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2012 ataskaitinių metų.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 26 d.


Input:
DECYZJA RADY
z dnia 23 lipca 2012 r.
dotycząca podpisania w imieniu Unii Europejskiej Umowy między Unią Europejską a Ukrainą zmieniającej Umowę między Wspólnotą Europejską a Ukrainą o ułatwieniach w wydawaniu wiz
(2012/428/UE)
RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej, w szczególności jego art. 77 ust. 2 lit. a) w związku z art. 218 ust. 5,
uwzględniając wniosek Komisji Europejskiej,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Umowa między Wspólnotą Europejską a Ukrainą o ułatwieniach w wydawaniu wiz (1) weszła w życie w dniu 1 stycznia 2008 r.
(2)
W dniu 11 kwietnia 2011 r. Rada upoważniła Komisję do rozpoczęcia negocjacji z Ukrainą na temat zmiany Umowy między Wspólnotą Europejską a Ukrainą o ułatwieniach w wydawaniu wiz. Negocjacje zakończyły się pomyślnie parafowaniem w lutym 2012 r. Umowy między Unią Europejską a Ukrainą zmieniającej Umowę między Wspólnotą Europejską a Ukrainą o ułatwieniach w wydawaniu wiz (zwanej dalej „Umową”).
(3)
Umowa powinna zostać podpisana, z zastrzeżeniem jej zawarcia.
(4)
Niniejsza decyzja stanowi rozwinięcie przepisów dorobku Schengen, które nie mają zastosowania do Zjednoczonego Królestwa zgodnie z decyzją Rady 2000/365/WE z dnia 29 maja 2000 r. dotyczącą wniosku Zjednoczonego Królestwa Wielkiej Brytanii i Irlandii Północnej o zastosowanie wobec niego niektórych przepisów dorobku Schengen (2); Zjednoczone Królestwo nie uczestniczy w związku z tym w jej przyjęciu i nie jest nią związane ani jej nie stosuje.
(5)
Niniejsza decyzja stanowi rozwinięcie przepisów dorobku Schengen, które nie mają zastosowania do Irlandii zgodnie z decyzją Rady 2002/192/WE z dnia 28 lutego 2002 r. dotyczącą wniosku Irlandii o zastosowanie wobec niej niektórych przepisów dorobku Schengen (3); Irlandia nie uczestniczy w związku z tym w jej przyjęciu i nie jest nią związana ani jej nie stosuje.
(6)
Zgodnie z art. 1 i 2 Protokołu nr 22 w sprawie stanowiska Danii, załączonego do Traktatu o Unii Europejskiej i do Traktatu o funkcjonowaniu Unii Europejskiej, Dania nie uczestniczy w przyjęciu niniejszej decyzji i nie jest nią związana ani jej nie stosuje,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
Niniejszym upoważnia się do podpisania w imieniu Unii Umowy między Unią Europejską a Ukrainą w sprawie zmiany Umowy między Wspólnotą Europejską a Ukrainą o ułatwieniach w wydawaniu wiz, z zastrzeżeniem zawarcia tej umowy (4).
Artykuł 2
Przewodniczący Rady zostaje niniejszym upoważniony do wyznaczenia osoby lub osób umocowanych do podpisania Umowy w imieniu Unii.
Artykuł 3
Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem jej przyjęcia.
Sporządzono w Brukseli dnia 23 lipca 2012 r.


Input:
RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1386/2011
av den 19 december 2011
om tillfälligt upphävande av de autonoma tullarna i Gemensamma tulltaxan för import av vissa industriprodukter till Kanarieöarna
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 349,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
efter att ha hört Regionkommittén,
i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och
av följande skäl:
(1)
Enligt rådets förordning (EG) nr 704/2002 av den 25 mars 2002 om tillfälligt upphävande av de autonoma tullarna i Gemensamma tulltaxan vid import av vissa industriprodukter och om öppnande och förvaltning av autonoma gemenskapstullkvoter för import av vissa fiskeriprodukter till Kanarieöarna (3) ska upphävandet av tullarna i Gemensamma tulltaxan för vissa insatsvaror för kommersiell eller industriell användning upphöra att gälla den 31 december 2011.
(2)
I september 2010 begärde Spaniens regering, på Kanarieöarnas regerings vägnar, en förlängning av upphävandet av autonoma tullar i Gemensamma tulltaxan för ett antal produkter i enlighet med artikel 349 i fördraget. Den motiverade denna begäran med att öarnas isolerade läge medför svåra ekonomiska och kommersiella nackdelar för de ekonomiska aktörerna, vilket i sin tur har negativ verkan på den demografiska utvecklingen, sysselsättningen och den sociala och ekonomiska utvecklingen.
(3)
Såväl industri- som byggsektorn på Kanarieöarna har drabbats hårt av den nyligen inträffade ekonomiska krisen. Den kraftiga nedgången i byggandet påverkade även dess kringindustri negativt. Ogynnsamma finansiella villkor påverkade många affärsområden kraftigt. Vidare bidrog den kraftiga ökningen av arbetslösheten i Spanien till nedgången i den inhemska efterfrågan, till exempel på industriprodukter.
(4)
Arbetslösheten på Kanarieöarna har under de senaste tio åren konstant varit högre än genomsnittet i Spanien och sedan 2009 har den varit högst i hela landet (Eurostat: regional statistik, arbetslöshetsnivå i Nuts 2-regioner, 1999-2009). Dessutom säljs mer än hälften av industriproduktionen på Kanarieöarna på öarna, vilket är särskilt allvarligt eftersom efterfrågan har drabbats hårdare där.
(5)
I syfte att ge investerare ett långsiktigt perspektiv och göra det möjligt för ekonomiska operatörer att nå en industriell och ekonomisk nivå som stabiliserar den ekonomiska och sociala miljön på Kanarieöarna är det därför lämpligt att förlänga hela upphävandet av tullar i Gemensamma tulltaxan för vissa varor i enlighet med bilagorna II och III i förordning (EG) nr 704/2002 med tio år.
(6)
Vidare har de spanska myndigheterna i det sammanhanget begärt upphävande av tullar i Gemensamma tulltaxan för tre nya produkter med KN-nummer 3902 10, 3903 11 och 3906 10. Den begäran godkändes eftersom upphävandena skulle förbättra Kanarieöarnas ekonomi.
(7)
För att säkerställa att endast ekonomiska aktörer som är etablerade på Kanarieöarnas territorium kan dra nytta av dessa åtgärder bör upphävandet göras avhängigt av produkternas slutanvändning i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (4) och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (5).
(8)
Om handeln skulle minska och för att säkerställa enhetliga villkor för tillämpningen av denna förordning, bör kommissionen ges genomförandebefogenheter så att den tillfälligt kan dra tillbaka upphävandet. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (6).
(9)
Ändringar av den kombinerade nomenklaturen får inte medföra några ändringar i sak beträffande befrielsen från tull. Kommissionen bör därför ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget i syfte att genomföra de ändringar och tekniska anpassningar som är nödvändiga i förteckningen över varor som omfattas av upphävanden. Kommissionen bör, då den förbereder och utarbetar delegerande akter, se till att relevanta handlingar översänds till Europaparlamentet och rådet så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(10)
För att säkerställa en kontinuitet i förhållande till åtgärderna i förordning (EG) nr 704/2002 är det nödvändigt att tillämpa åtgärderna enligt den här förordningen från och med den 1 januari 2012.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Från och med den 1 januari 2012 till och med den 31 december 2021 ska de tullar i Gemensamma tulltaxan som är tillämpliga på import till Kanarieöarna av insatsvaror för kommersiell eller industriell användning vilka omfattas av de KN-nummer som förtecknas i bilaga I upphävas fullt ut.
I enlighet med relevanta bestämmelser i förordning (EEG) nr 2913/92 och förordning (EEG) nr 2454/93 ska dessa varor i minst 24 månader efter det att de har övergått till fri omsättning användas av ekonomiska aktörer som är etablerade på Kanarieöarna.
Artikel 2
Från och med den 1 januari 2012 till och med den 31 december 2021 ska de tullar i Gemensamma tulltaxan som är tillämpliga på import till Kanarieöarna av råvaror, delar och komponenter vilka omfattas av de KN-nummer som förtecknas i bilaga II och vilka används för industriell bearbetning eller för underhåll upphävas fullt ut.
Artikel 3
Det tullupphävande som avses i artiklarna 1 och 2 ska omfattas av bestämmelserna om slutanvändning i enlighet med artiklarna 21 och 82 i förordning (EEG) nr 2913/92 och av de kontroller som föreskrivs i artiklarna 291-300 i förordning (EEG) nr 2454/93.
Artikel 4
1. Om kommissionen har anledning att tro att de upphävanden som fastställs i denna förordning har lett till minskning av handeln för en särskild produkt kan den anta genomförandeakter, som tillfälligt drar tillbaka upphävandet under högst tolv månader. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med granskningsförfarandet i artikel 8.
Säkerhet ska ställas för importtullar för produkter för vilka tullen tillfälligt har upphävts, och de berörda produkternas övergång till fri omsättning på Kanarieöarna ska ske på villkor att en sådan säkerhet ställs.
2. Om rådet i enlighet med det förfarande som anges i fördraget inom tolvmånadersperioden beslutar att befrielsen slutgiltigt ska upphävas, ska den tull för vilken säkerhet ställts slutgiltigt tas ut.
3. Om inget slutgiltigt beslut har antagits inom tolvmånadersperioden i enlighet med punkt 2 ska säkerheterna frisläppas.
Artikel 5
Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 6 angående de ändringar och tekniska anpassningar av bilagorna I och II som är nödvändiga till följd av ändringar i den kombinerade nomenklaturen.
Artikel 6
1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 5 ska ges till kommissionen tills vidare från och med den 1 januari 2012.
3. Den delegering av befogenhet som avses i artikel 5 får när som helst återkallas av rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen har antagit en delegerad akt ska den delge rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artikel 5 ska träda i kraft endast om rådet inte har gjort någon invändning mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs rådet, eller om rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att det inte kommer att invända.
Artikel 7
Kommissionen ska underrätta Europaparlamentet om antagandet av delegerade akter, invändningar mot dessa eller delegering av befogenheter som återkallats av rådet.
Artikel 8
1. Kommissionen ska biträdas av den tullkodexkommitté som inrättats genom artikel 247a.1 i förordning (EEG) nr 2913/92. Den kommittén ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt, ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
Artikel 9
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2012.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 19 december 2011.


Input:
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 580/2010
ze dne 29. června 2010,
kterým se mění nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Ukrajiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Platná opatření
(1)
Nařízením (ES) č. 452/2007 (2) (dále jen „původní nařízení“) uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Ukrajiny. Tato opatření sestávají z valorického cla ve výši 9,9 %.
1.2 Žádost o přezkum
(2)
V srpnu 2008 obdržela Komise žádost o částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení (dále jen „prozatímní přezkum“). Žádost byla vyřízena v prosinci 2008. Žádost omezenou na přezkoumání dumpingu podal vyvážející výrobce z Ukrajiny, společnost Eurogold Industries Ltd. (dále jen „žadatel“ nebo „EGI“). Žadatel spolupracoval při šetření, které vedlo ke zjištěním a závěrům stanoveným v původním nařízení (dále jen „původní šetření“). Antidumpingové clo použitelné na žadatele, který je jediným známým vyvážejícím vývozcem daného výrobku z Ukrajiny, je 9,9 %.
(3)
Ve své žádosti žadatel tvrdil, že okolnosti, na jejichž základě byla opatření zavedena, se změnily a že tyto změny mají trvalý charakter. Žadatel poskytl přímé důkazy o tom, že k vyrovnání účinků dumpingu není nutno nadále zachovávat současnou úroveň opatření.
1.3 Zahájení přezkumu
(4)
Poté, co po konzultaci s poradním výborem Komise stanovila, že existují dostatečné důkazy pro zahájení prozatímního přezkumu, rozhodla se zahájit v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení částečný prozatímní přezkum omezený pouze na posouzení dumpingu ve vztahu ke společnosti EGI. Oznámení o zahájení přezkumu Komise zveřejnila dne 9. dubna 2009 v Úředním věstníku Evropské unie (3) (dále jen „oznámení o zahájení“) a zahájila šetření.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(5)
Výrobek, který je předmětem prozatímního přezkumu, je stejným výrobkem jako ten, který byl předmětem původního šetření, tj. jedná se o žehlicí prkna, opěrná či samostatně stojící, s vyvíječem páry či bez něj a/nebo s vyhřívanou a/nebo odsávanou deskou, včetně rukávníků, a jejich základní součásti, tj. podpěru, desku a rampu na žehličku, pocházející z Ukrajiny, v současné době kódů KN ex 3924 90 00, ex 4421 90 98, ex 7323 93 90, ex 7323 99 91, ex 7323 99 99, ex 8516 79 70 a ex 8516 90 00.
(6)
Dotčený výrobek vyráběný a prodávaný na Ukrajině a výrobek vyvážený do Unie mají stejné základní fyzikální a technické vlastnosti a stejné použití, a proto se ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení považují za obdobné.
1.5 Zúčastněné strany
(7)
Komise o zahájení prozatímního přezkumu oficiálně informovala výrobní odvětví Unie, žadatele a orgány vyvážející země. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a účastnit se slyšení.
(8)
Komise zaslala žadateli dotazník a obdržela odpověď ve lhůtě stanovené k tomuto účelu. Komise si vyžádala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné ke stanovení dumpingu, a u žadatele byla provedena inspekce na místě:
-
ve společnosti Eurogold Industries Ltd., Zhitomir, Ukrajina
-
a ve společnosti ve spojení Eurogold Service Zumbühl & Co., Zug ve Švýcarsku (dále jen „EGS“).
1.6 Období šetření
(9)
Šetření probíhalo od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008 (dále jen „období šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Běžná hodnota
(10)
Za účelem stanovení běžné hodnoty se nejdříve stanovilo, zda celkový objem domácího prodeje společnosti EGI obdobného výrobku nezávislým odběratelům byl ve srovnání s jeho celkovým objemem vývozu do Unie reprezentativní. Podle čl. 2 odst. 2 základního nařízení se domácí prodej považuje za reprezentativní, pokud celkový objem domácího prodeje dosáhne alespoň 5 % celkového objemu prodeje dotčeného výrobku do Unie. Bylo zjištěno, že celkový prodej společnosti EGI obdobného výrobku na domácím trhu je reprezentativní.
(11)
U každého typu výrobku prodávaného společností EGI na domácím trhu, který byl uznán za přímo srovnatelný s typem prodávaným za účelem vývozu do Unie, bylo stanoveno, zda je jeho prodej na domácím trhu dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Prodej určitého typu výrobku na jejím domácím trhu byl uznán za dostatečně reprezentativní, jestliže celkový objem prodeje takového typu nezávislým odběratelům na domácím trhu během období šetření představoval nejméně 5 % z celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobku vyváženého do Unie.
(12)
Rovněž bylo zkoumáno, zda lze domácí prodej každého typu výrobku považovat v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení za uskutečněný v běžném obchodním styku. Toho bylo dosaženo stanovením podílu ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu pro každý vyvážený typ dotčeného výrobku během období šetření.
(13)
V případě těch typů výrobku, u nichž více než 80 % objemu prodeje na domácím trhu daného typu výrobku bylo prodáno za cenu vyšší než náklady na jednotku a jejichž vážená průměrná výrobní cena daného typu výrobku byla rovna nebo vyšší než výrobní náklady na jednotku, byla běžná hodnota jednotlivých typů výrobku určena jako vážený průměr skutečných cen na domácím trhu veškerého prodeje daného typu bez ohledu na to, zda šlo o prodej ziskový či nikoli.
(14)
Pokud objem ziskového prodeje určitého typu výrobku představoval 80 % nebo méně celkového objemu prodeje daného typu výrobku nebo pokud vážená průměrná cena daného typu výrobku nedosahovala výrobních nákladů na jednotku, byla běžná hodnota založena na skutečné ceně na domácím trhu, která byla určena jako vážená průměrná cena pouze ziskového domácího prodeje daného typu výrobku uskutečněného během období šetření.
(15)
Pokud u některého druhu výrobku prodávaného společností EGI nebylo možné pro stanovení běžné hodnoty použít ceny na domácím trhu, byla běžná hodnota určena v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(16)
Při určení běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení se částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk stanoví podle úvodní věty čl. 2 odst. 6 základního nařízení na základě skutečných údajů, které společnost EGI skutečně zaznamenala při výrobě a prodeji obdobného výrobku v rámci běžného obchodního styku.
(17)
Po zveřejnění zjištění společnost EGI tvrdila, že procentní sazba pro prodejní, režijní a správní náklady použitá pro určení běžné hodnoty neodpovídá sazbě ve vztahu k domácímu prodeji uskutečněnému v běžném obchodním styku a že v důsledku toho byly některé početně určené běžné hodnoty v tomto ohledu nadhodnocené.
(18)
Tvrzení bylo posouzeno, bylo ale shledáno jako neopodstatněné, neboť použitá procentní sazba pro prodejní, režijní a správní náklady byla právě sazba nahlášená pro domácí prodej a zůstává stejná bez ohledu na to, zda je prodej uskutečněn v běžném obchodním styku či nikoli, neboť je vyjádřen jako procento obratu. Toto tvrzení se proto zamítá.
2.2 Vývozní cena
(19)
Společnost EGI uskutečnila prodej na vývoz do Unie buď přímo nezávislým odběratelům, nebo prostřednictvím spřízněné společnosti EGS se sídlem ve Švýcarsku.
(20)
V případě prodeje na vývoz do Unie uskutečněného přímo nezávislým odběratelům byly vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení stanoveny na základě skutečně zaplacených cen nebo cen, které je třeba zaplatit za dotčený výrobek.
(21)
V případě, že prodej na vývoz do Unie byl uskutečněn prostřednictvím společnosti ve spojení EGS, jež plnila dovozní funkce spojené se zbožím vstupujícím do volného oběhu v Unii, tj. funkce dovozce ve spojení, vývozní cena byla stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě cen, za které byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. Pro tento účel byly provedeny úpravy, aby bylo možno přihlédnout k veškerým nákladům vzniklým mezi dovozem a dalším prodejem a k ziskům obvykle dosahovaným a stanovit spolehlivou vývozní cenu. Pro tento účel se vzhledem k absenci nových informací od nezávislých dovozců o obvykle dosahovaných ziscích použil shodný procentní zisk, z něhož se vycházelo v původním šetření.
(22)
Společnost EGI podle čl. 11 odst. 10 základního nařízení tvrdila, že je-li vývozní cena stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení, zaplacené antidumpingové clo by nemělo být odečteno jako náklady, neboť, jak tvrdila, je řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje.
(23)
Z tohoto hlediska byly důkazy pro toto tvrzení spočívající v několika výpočtech prodejní ceny přezkoumány. Avšak předložené výpočty se týkaly jen některých z prodávaných modelů během období šetření a dokládaly, že prodejní cena plně nezohlednila antidumpingové clo ve všech případech. Předložené důkazy tudíž nebyly shledány jako nezvratné k určení, zda antidumpingové clo bylo zohledněno v cenách dalšího prodeje. Žádost byla tedy zamítnuta a při stanovení vývozní ceny pro prodej do Unie uskutečněný prostřednictvím společnosti EGS bylo podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení antidumpingové clo odečteno jako náklad.
(24)
Po zveřejnění zjištění společnost EGI zopakovala své tvrzení. Nebyl však předložen žádný nový důkaz ani argument ve prospěch uvedeného tvrzení. Toto tvrzení se proto zamítá.
2.3 Srovnání
(25)
Běžná hodnota a vývozní cena byly srovnány na základě ceny ze závodu. Pro účely zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny v oprávněných případech náležité úpravy přepravních nákladů, balného, nákladů na úvěr a poplatků.
(26)
Po zveřejnění zjištění vyšla najevo početní chyba týkající se nesprávného přepočtu měn některých úprav balného. Chyba byla opravena a výpočet dumpingového rozpětí byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Po zveřejnění zjištění společnost EGI dále tvrdila, že k úpravám nahlášeným ve vztahu k domácímu prodeji neuskutečněném v běžném obchodním styku by se pro určení běžné hodnoty nemělo přihlížet a při neexistenci jiného prodeje dotčeného typu výrobku by se měly použít průměrné úpravy pro prodej jiných typů výrobku uskutečněný v běžném obchodním styku, protože jen tak by se zohlednily náklady, které byly zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech použitých pro určení běžné hodnoty.
(28)
Toto tvrzení bylo posouzeno, avšak nebylo přijato, neboť úpravy se používají pouze pro účely srovnání a za normálních okolností zohledňují skutečné náklady, které jsou specifické pro každou transakci, jsou objektivním prvkem, a nezávisí tudíž na tom, zda byl prodej nakonec uskutečněn v běžném obchodním styku či nikoli.
(29)
Při posuzování uvedeného tvrzení bylo dále zjištěno, že pro určení běžných hodnot byly použity nesprávné úpravy v případě těch typů výrobku, jež nebyly na domácím trhu prodávány. K opravě chyby se použily celkové průměrné úpravy veškerého domácího prodeje a výpočet byl příslušným způsobem upraven. Společnost EGI tvrdila, že úpravy nákladů na úvěr by měly být přiznány těmto typům výrobku, neboť náklady na úvěr byly zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech použitých pro určení běžné hodnoty. Toto tvrzení bylo odmítnuto, protože dotčené typy výrobku nebyly na domácím trhu nikdy skutečně prodávány, a neexistuje tudíž důkaz, že by platba za ně byla opožděna. V této souvislosti je třeba poukázat na to, že úprava nákladů na úvěr se nezakládá na skutečných platebních podmínkách a nákladech, nýbrž na nákladech příležitosti, které se zakládají na platebních podmínkách smluvených v době prodeje.
2.4 Dumpingové rozpětí
(30)
V souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení bylo provedeno srovnání vážené průměrné běžné hodnoty podle typu výrobku s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku. Toto srovnání ukázalo existenci dumpingu.
(31)
Bylo zjištěno, že dumpingové rozpětí pro společnost EGI vyjádřené jako procentní podíl čisté ceny s dodáním na hranici Unie před proclením činí 7,0 %.
(32)
Podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení se také posuzovalo, zda lze zjištění považovat za zjištění trvalé povahy.
(33)
Organizační restrukturalizace prodejních kanálů žadatele a jeho společnosti ve spojení je nyní dobře zavedena pro většinu prodeje a může být považována za trvalou. Okolnosti, kvůli nimž byl tento prozatímní přezkum zahájen, se tedy pravděpodobně v dohledné době nezmění způsobem, který by měl vliv na zjištění prozatímního přezkumu. V průběhu šetření navíc nevyšla najevo žádná skutečnost, která by nasvědčovala tomu, že nové okolnosti nemají trvalou povahu. V důsledku toho se dospívá k závěru, že změna okolností má trvalou povahu.
3. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(34)
V původním šetření se zjistilo, že společnost EGI je jediný ukrajinský vyvážející výrobce žehlicích prken. Postup použitý k určení dumpingového rozpětí pro společnost EGI byl proto použit ke stanovení dumpingového rozpětí pro jakékoli další ukrajinské vyvážející výrobce dotčeného výrobku.
(35)
Vzhledem k výsledkům tohoto přezkumného šetření se proto považuje za vhodné změnit antidumpingové clo platné na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Ukrajiny na 7,0 %.
(36)
Zúčastněné strany byly informovány o zásadních skutečnostech a důvodech, na kterých se zakládá záměr změnit nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení antidumpingového cla na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny, a dostaly možnost se vyjádřit. Jejich připomínky byly náležitým způsobem vzaty v úvahu a jsou řádně zohledněny v tomto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V tabulce v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 452/2007 se údaje týkající se všech společností na Ukrajině nahrazují tímto:
„Ukrajina
Všechny společnosti
7,0
-“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 29. června 2010.


Input:
ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (UE) NR 594/2012
z dnia 5 lipca 2012 r.
zmieniające rozporządzenie (WE) nr 1881/2006 w odniesieniu do najwyższych dopuszczalnych zanieczyszczeń ochratoksyną A, polichlorowanymi bifenylami o działaniu niepodobnym do dioksyn i melaminą w środkach spożywczych
(Tekst mający znaczenie dla EOG)
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie Rady (EWG) nr 315/93 z dnia 8 lutego 1993 r. ustanawiające procedury Wspólnoty w odniesieniu do substancji skażających w żywności (1), w szczególności jego art. 2 ust. 3,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
W rozporządzeniu Komisji (WE) nr 1881/2006 (2) określono najwyższe dopuszczalne poziomy niektórych zanieczyszczeń w środkach spożywczych.
(2)
W rozporządzeniu Komisji (UE) nr 1259/2011 (3) zmieniającym rozporządzenie (WE) nr 1881/2006 ustanowiono nowe najwyższe dopuszczalne poziomy polichlorowanych bifenyli o działaniu niepodobnym do dioksyn mające zastosowanie od 1 stycznia 2012 r. Należy wprowadzić przepis, zgodnie z którym te najwyższe dopuszczalne poziomy nie mają zastosowania do środków spożywczych wprowadzonych zgodnie z prawem do obrotu przed tą datą.
(3)
W rozporządzeniu Komisji (UE) nr 105/2010 (4) zmieniającym rozporządzenie (WE) nr 1881/2006 ustanowiono ostatecznie niższy najwyższy dopuszczalny poziom dla ochratoksyny A w przyprawach, który może być osiągnięty przy zastosowaniu najlepszych praktyk. Aby umożliwić państwom produkującym przyprawy wprowadzenie środków zapobiegawczych i uniknąć niemożliwych do zaakceptowania zakłóceń w handlu, w rozporządzeniu tym określono ponadto wyższy najwyższy dopuszczalny poziom mający zastosowanie przez ograniczony czas. We wspomnianym powyżej rozporządzeniu przewidziano także, że należy przeprowadzić ocenę realnych szans osiągnięcia niższych poziomów dla ochratoksyny A przy zastosowaniu najlepszych praktyk w różnych prowadzących produkcję regionach świata. Ocena ta miała zostać przeprowadzona, zanim zacząłby obowiązywać niższy najwyższy dopuszczalny poziom dla ochratoksyny A. Mimo że odnotowano znaczną poprawę stosowania najlepszych praktyk w różnych prowadzących produkcję regionach świata, planowany niższy najwyższy dopuszczalny poziom nadal nie jest możliwy do osiągnięcia w sposób stabilny w gatunkach Capsicum. Należy zatem przełożyć datę rozpoczęcia stosowania niższego najwyższego dopuszczalnego poziomu dla Capsicum spp.
(4)
Gluten pszenny jest wytwarzany jako produkt uboczny w produkcji skrobii. Dostarczono dowodów na to, że, prawdopodobnie z powodu zmian warunków klimatycznych, nie jest możliwy do osiągnięcia obecny najwyższy dopuszczalny poziom ochratoksyny A w glutenie pszennym, szczególnie pod koniec sezonu magazynowania, nawet przy ścisłym stosowaniu dobrych praktyk w zakresie magazynowania. Należy zatem zmienić obecny najwyższy dopuszczalny poziom na poziom, który jest możliwy do osiągnięcia przy zastosowaniu najlepszych praktyk i który nadal zapewni wysoki poziom ochrony zdrowia ludzi.
(5)
Panel Naukowy ds. Środków Trujących w Łańcuchu Żywnościowym Europejskiego Urzędu ds. Bezpieczeństwa Żywności (EFSA) przyjął w dniu 4 kwietnia 2006 r., na wniosek Komisji, uaktualnioną opinię naukową dotyczącą zawartości ochratoksyny A w żywności (5), uwzględniającą nowe dane naukowe, i ustalił tolerowane tygodniowe pobranie (TWI) na poziomie 120 ng/kg masy ciała. Zgodnie z wnioskami opinii przyjętej przez EFSA, przewidywane zmiany dotyczące ochratoksyny A w niniejszym rozporządzeniu nadal zapewniają wysoki poziom ochrony zdrowia ludzi.
(6)
W dniu 18 marca 2010 r., na wniosek Komisji, EFSA przyjął opinię naukową dotyczącą melaminy w żywności i paszy (6). Ustalenia zawarte w opinii wskazują, że melamina może powodować tworzenie się kryształów w drogach moczowych. Kryształy te, obserwowane u zwierząt i dzieci w wyniku przypadków fałszowania paszy i preparatów dla niemowląt poprzez dodawanie melaminy, mogą powodować uszkodzenia kanalików proksymalnych, co w niektórych przypadkach prowadziło do zgonów. Komisja Codex Alimentarius ustaliła najwyższe dopuszczalne poziomy dla melaminy w paszy i żywności (7). Należy uwzględnić te najwyższe dopuszczalne poziomy w rozporządzeniu (WE) nr 1881/2006 w celu ochrony zdrowia publicznego, jako że poziomy te są zgodne z wnioskami z opinii EFSA.
(7)
Należy zatem odpowiednio zmienić rozporządzenie (WE) nr 1881/2006.
(8)
Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Stałego Komitetu ds. Łańcucha Żywnościowego i Zdrowia Zwierząt i ani Parlament Europejski ani Rada nie wyraziły wobec nich sprzeciwu,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
Przepisy zmieniające
W rozporządzeniu (WE) nr 1881/2006 wprowadza się następujące zmiany:
1)
w art. 11 akapit pierwszy wprowadza się następujące zmiany:
a)
zdanie wprowadzające otrzymuje brzmienie:
„Niniejsze rozporządzenie nie ma zastosowania do produktów wprowadzonych do obrotu przed datami, o których mowa w lit. a)-f), zgodnie z przepisami obowiązującymi w odpowiednim dniu:”
b)
dodaje się lit. e) i f) w brzmieniu:
„e)
1 stycznia 2012 r. w odniesieniu do najwyższych dopuszczalnych poziomów dla polichlorowanych bifenyli o działaniu niepodobnym do dioksyn, określonych w sekcji 5 załącznika;
f)
1 stycznia 2015 r. w odniesieniu do najwyższych dopuszczalnych poziomów dla ochratoksyny A w Capsicum spp., określonych w pkt 2.2.11 załącznika.”
2)
w załączniku wprowadza się zmiany zgodnie z załącznikiem do niniejszego rozporządzenia.
Artykuł 2
Wejście w życie
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie stosuje się od dnia wejścia z wyjątkiem przepisów określonych w pkt 2.2.11 załącznika, które stosuje się od dnia 1 lipca 2012 r.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 5 lipca 2012 r.


Input:
DECISIONE DEL CONSIGLIO
del 23 aprile 2012
relativa alla firma, a nome dell’Unione, dell’accordo in forma di scambio di lettere tra l’Unione europea, da una parte, e lo Stato di Israele, dall’altra, che modifica gli allegati dei protocolli n. 1 e n. 2 dell’accordo euromediterraneo che istituisce un’associazione tra le Comunità europee e i loro Stati membri, da una parte, e lo Stato di Israele, dall’altra
(2012/338/UE)
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 207, paragrafo 4, primo comma, in combinato disposto con l’articolo 218, paragrafo 5,
vista la proposta della Commissione europea,
considerando quanto segue:
(1)
Il 20 novembre 1995 è stato firmato l’accordo euromediterraneo che istituisce un’associazione tra le Comunità europee e i loro Stati membri, da una parte, e lo Stato di Israele, dall’altra (1) («accordo euromediterraneo»).
(2)
Il 14 novembre 2005 il Consiglio ha autorizzato la Commissione a condurre negoziati al fine di conseguire una maggiore liberalizzazione degli scambi commerciali di prodotti agricoli, prodotti agricoli trasformati, pesce e prodotti della pesca con determinati paesi mediterranei. I negoziati con Israele si sono conclusi con esito positivo il 18 luglio 2008. Detti negoziati hanno dato luogo a un accordo in forma di scambio di lettere tra la Comunità europea e lo Stato di Israele in merito a misure di liberalizzazione reciproca per i prodotti agricoli, i prodotti agricoli trasformati, il pesce e i prodotti della pesca, alla sostituzione dei protocolli n. 1 e n. 2 e dei relativi allegati nonché a modifiche dell’accordo euromediterraneo che istituisce un’associazione tra le Comunità europee e i loro Stati membri, da una parte, e lo Stato di Israele, dall’altra (2) («accordo del 2010»), che è entrato in vigore il 1o gennaio 2010.
(3)
In seguito all’entrata in vigore dell’accordo del 2010, la Commissione europea e Israele hanno tenuto numerose riunioni tecniche relative alla sua applicazione. Da tali riunioni è emersa la necessità di apportare taluni adeguamenti tecnici dell’accordo euromediterraneo per onorare gli impegni contratti in virtù dei precedenti accordi tra le Comunità europee e lo Stato di Israele entrati in vigore nel 2000 e nel 2006. Il 19 settembre 2011 la Commissione e Israele hanno concluso i negoziati sui necessari adeguamenti tecnici, che formano oggetto di un nuovo accordo in forma di scambio di lettere tra l’Unione europea, da una parte, e lo Stato di Israele, dall’altra, che modifica gli allegati dei protocolli n. 1 e n. 2 dell’accordo euromediterraneo che istituisce un’associazione tra le Comunità europee e i loro Stati membri, da una parte, e lo Stato di Israele, dall’altra («accordo»).
(4)
È opportuno firmare l’accordo a nome dell’Unione, fatta salva la sua conclusione in una data successiva,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
La firma dell’accordo in forma di scambio di lettere tra l’Unione europea, da una parte, e lo Stato di Israele, dall’altra, che modifica gli allegati dei protocolli n. 1 e n. 2 dell’accordo euromediterraneo che istituisce un’associazione tra le Comunità europee e i loro Stati membri, da una parte, e lo Stato di Israele, dall’altra, è autorizzata a nome dell’Unione, con riserva della conclusione di tale accordo (3).
Articolo 2
Il presidente del Consiglio è autorizzato a designare la persona o le persone abilitate a firmare l’accordo a nome dell’Unione, con riserva della sua conclusione.
Articolo 3
La presente decisione entra in vigore il giorno successivo all’adozione.
Fatto a Lussemburgo, il 23 aprile 2012


Input:
ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (UE) NR 94/2011
z dnia 3 lutego 2011 r.
rejestrujące w rejestrze chronionych nazw pochodzenia i chronionych oznaczeń geograficznych nazwę [Carciofo Spinoso di Sardegna (CHNP)]
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 510/2006 z dnia 20 marca 2006 r. w sprawie ochrony oznaczeń geograficznych i nazw pochodzenia produktów rolnych i środków spożywczych (1), w szczególności jego art. 7 ust. 4 akapit pierwszy,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Zgodnie z art. 6 ust. 2 akapit pierwszy rozporządzenia (WE) nr 510/2006 wniosek Włoch o rejestrację nazwy „Carciofo Spinoso di Sardegna” został opublikowany w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej (2).
(2)
Ponieważ do Komisji nie wpłynęło żadne oświadczenie o sprzeciwie zgodnie z art. 7 rozporządzenia (WE) nr 510/2006, nazwa ta powinna zostać zarejestrowana,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
Nazwa wymieniona w załączniku do niniejszego rozporządzenia zostaje zarejestrowana.
Artykuł 2
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 3 lutego 2011 r.


Input:
REGLAMENTO (UE) No 354/2011 DE LA COMISIÓN
de 12 de abril de 2011
relativo a la apertura y modo de gestión de contingentes arancelarios de la Unión de determinados pescados y productos de la pesca originarios de Bosnia y Herzegovina
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 594/2008 del Consejo, de 16 de junio de 2008, relativo a determinados procedimientos de aplicación del Acuerdo de Estabilización y Asociación entre las Comunidades Europeas y sus Estados miembros, por una parte, y Bosnia y Herzegovina, por otra, y de aplicación del Acuerdo Interino sobre Comercio y Asuntos Comerciales entre la Comunidad Europea, por una parte, y Bosnia y Herzegovina, por otra (1), y, en particular, su artículo 2.
Considerando lo siguiente:
(1)
El Acuerdo de Estabilización y Asociación entre las Comunidades Europeas y sus Estados miembros, por una parte, y Bosnia y Herzegovina, por otra (denominado en lo sucesivo «el Acuerdo de Estabilización y Asociación»), se firmó en Luxemburgo el 16 de junio de 2008. Este Acuerdo se halla en proceso de ratificación.
(2)
El 16 de junio de 2008, el Consejo celebró un Acuerdo Interino sobre Comercio y Asuntos Comerciales entre la Comunidad Europea, por una parte, y Bosnia y Herzegovina, por otra (2) (denominado en lo sucesivo «el Acuerdo Interino»), el cual se aprobó mediante la Decisión 2008/474/CE del Consejo (3). El Acuerdo interino prevé la pronta entrada en vigor de las disposiciones sobre comercio y asuntos comerciales del Acuerdo de Estabilización y Asociación. Este Acuerdo entró en vigor el 1 de julio de 2008.
(3)
El Acuerdo de Estabilización y Asociación y el Acuerdo Interino disponen que podrán importarse a la Unión Europea con derechos de aduana nulos o reducidos, dentro de unos contingentes arancelarios de la Unión («contingentes», determinados pescados y productos pesqueros originarios de Bosnia y Herzegovina.
(4)
Los contingentes arancelarios previstos en el Acuerdo Interino y en el Acuerdo de Estabilización y Asociación son anuales y se han adoptado para un período indeterminado. Es necesario abrir los contingentes arancelarios correspondientes a 2008 y los años siguientes y establecer un sistema de gestión común.
(5)
La gestión común debe garantizar el acceso igual y permanente de todos los importadores de la Unión Europea a los contingentes y la aplicación sin interrupción de los derechos aplicables a estos contingentes a todas las importaciones de los productos en cuestión en todos los Estados miembros hasta el agotamiento de dichos contingentes. Para garantizar la eficacia del sistema, procede autorizar a los Estados miembros para que utilicen las cantidades necesarias de los contingentes que correspondan a las importaciones reales. Hace falta una estrecha colaboración entre los Estados miembros y la Comisión, la cual debe poder controlar, en particular, el estado de agotamiento de los volúmenes contingentarios e informar de ello a los Estados miembros. Por razones de rapidez y eficacia, la comunicación entre los Estados miembros y la Comisión debería hacerse, en la medida de lo posible, por vía electrónica.
(6)
Por consiguiente, los contingentes abiertos al amparo del presente Reglamento deben gestionarse conforme al sistema de gestión de los contingentes arancelarios destinados a ser utilizados siguiendo el orden cronológico de las fechas de admisión de las declaraciones de aduana que se establece en el Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión, de 2 de julio de 1993, por el que se fijan determinadas disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo por el que se establece el Código Aduanero Comunitario (4).
(7)
Puesto que el Acuerdo Interino entra en vigor el 1 de julio de 2008, procede que el presente Reglamento se aplique desde la misma fecha y se mantenga en vigor después de la entrada en vigor del Acuerdo de Estabilización y Asociación.
(8)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité del código aduanero.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El pescado y los productos de la pesca originarios de Bosnia y Herzegovina indicados en el anexo que se despachen a libre práctica en la Unión Europea se beneficiarán de una exención de derechos o de un derecho reducido dentro de los niveles y los límites de los contingentes arancelarios de la Unión anuales establecidos en el anexo.
Para poder beneficiarse de estos derechos preferenciales, deberá acompañar a los productos correspondientes una prueba de origen conforme a lo dispuesto en el Protocolo 2 del Acuerdo Interino con Bosnia y Herzegovina o en el Protocolo 2 del Acuerdo de Estabilización y Asociación con Bosnia y Herzegovina.
Artículo 2
1. Los contingentes arancelarios establecidos en el artículo 1 serán gestionados por la Comisión de conformidad con los artículos 308 bis, 308 ter y 308 quater, del Reglamento (CEE) no 2454/93.
2. Las comunicaciones entre los Estados miembros y la Comisión relativas a la gestión de los contingentes arancelarios se realizarán, en la medida de lo posible, por vía electrónica.
Artículo 3
Los Estados miembros y la Comisión cooperarán estrechamente a fin de garantizar el cumplimiento del presente Reglamento.
Artículo 4
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de julio de 2008.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 12 de abril de 2011.


Input:
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 801/2011,
annettu 9 päivänä elokuuta 2011,
sellaisten kolmansien maiden ja alueiden tai niiden osien luetteloiden vahvistamisesta, joista on sallittua tuoda Euroopan unionin alueelle tiettyjä eläimiä ja tuoretta lihaa, sekä eläinlääkärintodistuksia koskevista vaatimuksista annetun asetuksen (EU) N:o 206/2010 muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, jalostukseen, jakeluun ja yhteisön alueelle tuomiseen liittyvistä eläinten terveyttä koskevista säännöistä 16 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston direktiivin 2002/99/EY (1) ja erityisesti sen 8 artiklan johdantolauseen, 8 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ja 8 artiklan 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission asetuksessa (EU) N:o 206/2010 (2) säädetään eläinlääkärintodistuksia koskevista vaatimuksista, jotka koskevat tiettyjen elävien eläinten ja tuoreen lihan lähetysten Euroopan unionin alueelle tuontia. Siinä säädetään myös sellaisten kolmansien maiden ja alueiden tai niiden osien luetteloista, joista kyseisiä lähetyksiä voidaan tuoda unionin alueelle.
(2)
Asetuksen (EU) N:o 206/2010 mukaan ihmisravinnoksi tarkoitetun tuoreen lihan lähetyksiä saa tuoda unioniin ainoastaan, jos ne ne tulevat niistä kolmansista maista tai niiltä alueilta tai näiden osista, jotka luetellaan kyseisen asetuksen liitteessä II olevassa 1 osassa ja joiden osalta kyseisessä osassa mainitaan kyseistä lähetystä vastaava eläinlääkärintodistuksen malli.
(3)
Asetuksen (EU) N:o 206/2010 liitteessä II olevassa 1 osassa luetellaan neljä Botswanan alueen osaa alueina, joilta on sallittua tuoda unioniin sorkka- ja kavioeläinten tuoretta luuttomaksi leikattua ja raakakypsytettyä lihaa. Kyseiset alueet koostuvat useista eläintautien valvontavyöhykkeistä.
(4)
Botswana tiedotti komissiolle 5 päivänä toukokuuta 2011 suu- ja sorkkatautiepäilystä, joka perustui kliinisiin oireisiin yhden tilan kahdeksassa nautaeläimessä. Tautitapaukset vahvistettiin ja ilmoitettiin komissiolle 11 päivänä toukokuuta 2011 SAT2-suu- ja sorkkatautiviruksen eristämisen perusteella.
(5)
Taudinpurkaukset tapahtuivat eläintautien valvontavyöhykkeellä 6, joka muodostaa osan yhdestä niistä neljästä Botswanan alueen osasta, joista on sallittua tuoda unioniin sorkka- ja kavioeläinten tuoretta luuttomaksi leikattua ja raakakypsytettyä lihaa.
(6)
Koska on olemassa riski suu- ja sorkkataudin kulkeutumisesta unioniin kyseiselle taudille alttiiden lajien tuoreen lihan tuonnin yhteydessä, ja ottaen huomioon Botswanan antamat takeet, joiden ansiosta maan aluejako on mahdollinen, olisi Botswanan lupa viedä unioniin sorkka- ja kavioeläinten tuoretta luuttomaksi leikattua ja raakakypsytettyä lihaa sen alueen osasta, jossa tautia esiintyy, keskeytettävä 11 päivästä toukokuuta 2011, joka on suu- ja sorkkataudin taudinpurkausten vahvistamispäivä.
(7)
Asetuksen (EU) N:o 206/2010 liitettä II olisi sen vuoksi muutettava.
(8)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EU) N:o 206/2010 liitteessä II olevan 1 osan Botswanaa koskeva kohta seuraavasti:
”BW - Botswana
BW-0
Koko maa
EQU, EQW
BW-1
Eläintautien valvontavyöhykkeet 3c, 4b, 5, 6, 8, 9 ja 18
BOV, OVI, RUF, RUW
F
1
11.5.2011
1.12.2007
BW-2
Eläintautien valvontavyöhykkeet 10, 11, 13 ja 14
BOV, OVI, RUF, RUW
F
1
7.3.2002
BW-3
Eläintautien valvontavyöhyke 12
BOV, OVI, RUF, RUW
F
1
20.10.2008
20.1.2009
BW-4
Eläintautien valvontavyöhyke 4a, lukuun ottamatta tehokkaasti valvottua 10 km:n puskurivyöhykettä suu- ja sorkkataudin rokotusalueen sekä luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön hoitoalueiden välistä rajaa pitkin
BOV
F
1
18.2.2011”
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 9 päivänä elokuuta 2011.


Input:
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 751/2012
zo 16. augusta 2012,
ktorým sa opravuje nariadenie (ES) č. 1235/2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 834/2007, pokiaľ ide o opatrenia týkajúce sa dovozu ekologických produktov z tretích krajín
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 834/2007 z 28. júna 2007 o ekologickej výrobe a označovaní ekologických produktov, ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 2092/91 (1), a najmä na jeho článok 33 ods. 3 a článok 38 písm. d),
keďže:
(1)
V prílohe IV k nariadeniu Komisie (ES) č. 1235/2008 (2), zmenenej a doplnenej prílohou II k vykonávaciemu nariadeniu (EÚ) č. 508/2012 (3), sa uvádza zoznam súkromných inšpekčných organizácií a štátnych inšpekčných organizácií oprávnených vykonávať kontroly a vydávať osvedčenia v tretích krajinách na účely rovnocennosti.
(2)
Vo vzťahu k CERES Certification of Environmental Standards GmbH, Ecocert SA a Istituto Mediterraneo di Certificazione s.r.l. boli v zozname vynechané určité tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov. Okrem toho sa v prípade Ecocert SA neuvádza odkaz na výnimku pre výrobky, na ktoré sa vzťahuje uvedené nariadenie.
(3)
Príloha IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom opraviť.
(4)
V záujme právnej istoty by sa toto nariadenie malo uplatňovať od dátumu uplatňovania prílohy II k vykonávaciemu nariadeniu (EÚ) č. 508/2012.
(5)
Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom regulačného výboru pre ekologickú výrobu,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Príloha IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 sa opravuje v súlade s prílohou k tomuto nariadeniu.
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od 1. júla 2012.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 16. augusta 2012


Input:
COMMISSION DECISION
of 20 December 2011
amending Decision 2002/364/EC on common technical specifications for in vitro diagnostic medical devices
(notified under document C(2011) 9398)
(Text with EEA relevance)
(2011/869/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Directive 98/79/EC of the European Parliament and of the Council of 27 October 1998 on in vitro diagnostic medical devices (1), and in particular the second subparagraph of Article 5(3) thereof,
Whereas:
(1)
The common technical specifications for in vitro diagnostic medical devices are laid down in Commission Decision 2002/364/EC (2).
(2)
In the interest of public health it is appropriate, where possible, to draw up common technical specifications for the devices listed in List A of Annex II to Directive 98/79/EC.
(3)
Variant Creutzfeldt-Jakob disease (vCJD) assays for blood screening, diagnosis and confirmation have been added to List A of Annex II to Directive 98/79/EC by Commission Directive 2011/100/EU (3).
(4)
Taking into account the state of the art and the current scientific knowledge on Variant Creutzfeldt-Jakob disease, common technical specifications can be drawn up for vCJD blood screening assays.
(5)
The measures provided for in this Decision are in accordance with the opinion of the committee set up by Article 6(2) of Council Directive 90/385/EEC (4) and referred to in Article 7(1) of Directive 98/79/EC,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The Annex to Decision 2002/364/EC is amended in accordance with the Annex to this Decision.
Article 2
This Decision shall apply from 1st of July 2012.
However, Member States shall allow manufacturers to apply the requirements set out in the Annex before the date set out in the first paragraph of this Article.
Article 3
This Decision is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 20 December 2011.


Input:
DECISION No 602/2012/EU OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 4 July 2012
on amendments to the Agreement Establishing the European Bank for Reconstruction and Development (EBRD) extending the geographic scope of EBRD operations to the Southern and Eastern Mediterranean
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 212 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (1),
Whereas:
(1)
Since its establishment in 1991, the European Bank for Reconstruction and Development (EBRD) has assisted the Central and Eastern European countries in their transition towards open market economies and the promotion of private and entrepreneurial initiative. The geographic scope of EBRD operations should be extended to the Southern and Eastern Mediterranean in order to promote similar objectives. In response to the economic and political situation in countries of the Southern and Eastern Mediterranean, the EBRD has developed a phased approach to starting its activities that will take into consideration the specificity of the region.
(2)
According to the Report of the Board of Directors to the Board of Governors on the geographic expansion of the Bank’s region of operations to the Southern and Eastern Mediterranean, the Southern and Eastern Mediterranean consists of the countries that have a shoreline on the Mediterranean, as well as Jordan which is closely integrated into this region.
(3)
In response to the 2011 events in the Southern and Eastern Mediterranean, on 8 March 2011 the Commission and the High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy presented a Joint Communication entitled ‘A Partnership for Democracy and Shared Prosperity with the Southern Mediterranean’ signalling the Union’s strong political and economic support to the region. The Joint Communication included an option to extend the EBRD’s mandate to cover the countries of the Southern Neighbourhood, building on the EBRD’s experience over the last 20 years. The European Council of 24 and 25 March 2011 broadly endorsed the contents of that Joint Communication. In its Resolution of 7 April 2011 on the review of the European Neighbourhood Policy - Southern Dimension, the European Parliament invited the EBRD to change its statute in order to participate in the financial assistance process.
(4)
In May 2011, the G8 leaders launched the Deauville Partnership to help the countries of the Southern and Eastern Mediterranean in their transition towards free, democratic and tolerant societies and called on the EBRD to extend its geographic scope in order to leverage its experience and support the transition of those countries to embrace the principles of multi-party democracy, pluralism and market economy.
(5)
The expansion of EBRD operations to the Southern and Eastern Mediterranean reflects support by the Union and the international community for the hope, encouraged by the Arab Spring, for a transition in that region towards market economies and pluralistic democratic societies.
(6)
Bearing in mind the fragility of the economies in the EBRD’s new countries of operation and the social inequalities which were one of the root causes of the turmoil of the Arab Spring, the representatives of the Union in the governing bodies of the EBRD should encourage the EBRD to broaden its focus on private-sector development, in order also to contribute, through its financing, to the achievement of socially and environmentally sustainable societies, as elaborated in the relevant Millennium Development Goals, and in line with Article 3(5) and Article 21 of the Treaty on European Union. In particular, the representatives of the Union in the governing bodies of the EBRD should encourage the EBRD’s contribution to the transition towards energy-efficient, socially inclusive, open market economies while taking into account the social, poverty, civil and human rights context.
(7)
By Resolutions 137 and 138, adopted on 30 September 2011, the Board of Governors of the EBRD voted in favour of the necessary amendments to the Agreement Establishing the EBRD (the ‘Agreement’), enabling it to expand the geographical scope of EBRD operations to the Southern and Eastern Mediterranean while maintaining its commitment to its existing countries of operation. All EU Governors of the EBRD, including the Governor representing the Union, voted in favour of those amendments.
(8)
By its Resolution 134, adopted on 21 May 2011, the Board of Governors of the EBRD stressed that the planned extension of the EBRD’s mandate should be achieved without requiring additional capital contributions from its shareholders.
(9)
Pursuant to Article 56 of the Agreement, the Board of Governors of the EBRD is to ask all members whether they accept the proposed amendments.
(10)
The representatives of the Union in the governing bodies of the EBRD should use their best endeavours to encourage the EBRD to monitor its operations closely, particularly in countries where there is a lack of political accountability, where civil and human rights are infringed or where high levels of corruption persist. Furthermore, the representatives of the Union in the governing bodies of the EBRD should use their best endeavours to ensure that the principles of prudential banking, transparency and anti-fraud, as invoked in Decision No 1219/2011/EU of the European Parliament and of the Council of 16 November 2011 concerning the subscription by the European Union to additional shares in the capital of the European Bank for Reconstruction and Development (EBRD) as a result of the decision to increase this capital (2), are taken into account in the activities of the EBRD in the new countries of operation.
(11)
In carrying out its activities in the Southern and Eastern Mediterranean, the representatives of the Union in the governing bodies of the EBRD should encourage the EBRD to continue its close engagement with the Union and collaboration with civil society, as well as to develop further its close cooperation with the European Investment Bank and other European and international public financing institutions, in order to make full use of their comparative advantages. The EBRD should also avoid duplicating the activities of such other public financing institutions.
(12)
Before the EBRD approves a potential new country of operation, it should make a detailed technical assessment of the economic and political conditions existing in the country concerned, including: an assessment of that country’s commitment to principles of multi-party democracy, pluralism and market economics, as enshrined in Article 1 of the Agreement, an assessment of transition gaps, and a review of activities of other international financing institutions in that country and of the priorities in relation to which the EBRD could best make use of its unique knowledge and skills. In discussing those assessments, the representatives of the Union in the governing bodies of the EBRD should encourage the EBRD to take full account of the views of the Union.
(13)
In the report that the Commission will present in accordance with Decision No 1219/2011/EU by the end of the fourth Capital Resources Review for the period of 2011-15, the Commission should take into account the extension of the EBRD’s work in the Southern and Eastern Mediterranean.
(14)
With respect to the EBRD’s contribution to the transition of the prospective countries of operation in the Southern and Eastern Mediterranean towards well-functioning, sustainable, modern market economies, the representatives of the Union in the governing bodies of the EBRD should invite the EBRD to report on its performance annually and to conduct comprehensive assessments of its impact on building such economies in advance of its quinquennial capital resources reviews.
(15)
The amendments to the Agreement should therefore be approved on behalf of the Union,
HAVE ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The amendments to Articles 1 and 18 of the Agreement, which extend the geographical scope of EBRD operations, are hereby approved on behalf of the Union.
The text of the amendments is set out in the Annex for informative purposes.
Article 2
The Governor of the EBRD representing the Union shall, on behalf of the Union, communicate to the EBRD the Declaration of Acceptance of the amendments.
Article 3
As part of the annual report to the European Parliament, the Governor of the EBRD representing the Union shall also report on the EBRD’s activities and operations in the Southern and Eastern Mediterranean.
Article 4
This Decision shall enter into force on the third day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Done at Strasbourg, 4 July 2012.


Input:
REGULAMENTUL (UE) NR. 880/2011 AL COMISIEI
din 2 septembrie 2011
de rectificare a Regulamentului (UE) nr. 208/2011 de modificare a anexei VII la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 180/2008 și (CE) nr. 737/2008 ale Comisiei în ceea ce privește listele și denumirile laboratoarelor de referință ale UE
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (1), în special articolul 32 alineatul (5),
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 882/2004 prevede sarcinile generale, obligațiile și cerințele aplicabile laboratoarelor de referință din UE pentru produsele alimentare și hrana pentru animale, precum și pentru sănătatea animală și animalele vii. Laboratoarele de referință din UE pentru sănătatea animală și animale vii sunt enumerate în partea a II-a din anexa VII la regulamentul menționat.
(2)
Regulamentul (UE) nr. 87/2011 al Comisiei din 2 februarie 2011 de desemnare a laboratorului de referință al UE pentru sănătatea albinelor, de stabilire a responsabilităților suplimentare și a sarcinilor atribuite laboratorului respectiv și de modificare a anexei VII la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (2) a desemnat laboratorul de referință al UE pentru sănătatea albinelor și l-a inclus în lista laboratoarelor de referință ale UE pentru sănătatea animală și animalele vii.
(3)
Regulamentul (UE) nr. 208/2011 al Comisiei din 2 martie 2011 de modificare a anexei VII la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 180/2008 și (CE) nr. 737/2008 ale Comisiei în ceea ce privește listele și denumirile laboratoarelor de referință ale UE (3) a înlocuit anexa VII la Regulamentul (CE) nr. 882/2004. Cu toate acestea, laboratorul de referință al UE pentru sănătatea albinelor a fost omis din lista laboratoarelor de referință ale UE pentru sănătatea animală și animalele vii, stabilită în partea II din anexa VII la Regulamentul (CE) nr. 882/2004, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (UE) nr. 208/2011.
(4)
Este important să fie actualizată în mod periodic lista laboratoarelor de referință ale UE stabilită în Regulamentul (CE) nr. 882/2004. În consecință, omisiunea din Regulamentul (CE) nr. 208/2011 ar trebui rectificată.
(5)
Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
În anexa la Regulamentul (UE) nr. 208/2011 se adaugă în lista de laboratoare de referință ale UE din partea II din anexa VII la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 următorul punct 18:
„18. Laborator de referință al UE pentru sănătatea albinelor
ANSES - Laboratorul Sophia-Antipolis
Sophia-Antipolis
Franța.”
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 2 septembrie 2011.


Input:
ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 14. května 2012
o podpisu, jménem Unie, Rámcové dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Filipínskou republikou na straně druhé
(2012/272/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 79 odst. 3, články 91 a 100, čl. 191 odst. 4 a články 207 a 209 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 25. listopadu 2004 zmocnila Rada Komisi, aby sjednala s Filipínskou republikou rámcovou dohodu o partnerství a spolupráci (dále jen „dohoda“).
(2)
Ustanovení dohody, jež spadají do oblasti působnosti části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, zavazují Spojené království a Irsko jako samostatné smluvní strany, a nikoli jako součást Evropské unie, pokud Evropská unie spolu se Spojeným královstvím nebo Irskem Filipínské republice společně neoznámí, že Spojené království nebo Irsko jsou vázány jako součást Evropské unie v souladu s Protokolem (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeným ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie. Pokud Spojené království nebo Irsko přestanou být v souladu s článkem 4a protokolu (č. 21) vázány jako součást Evropské unie, Evropská unie spolu se Spojeným královstvím nebo Irskem okamžitě informuje Filipínskou republiku o jakékoli změně jejich postavení a v tomto případě jsou Spojené království a Irsko ustanoveními dohody i nadále vázány jako samostatné smluvní strany. Totéž platí pro Dánsko v souladu s Protokolem (č. 22) o postavení Dánska, připojeným k uvedeným Smlouvám.
(3)
Pokud Spojené království nebo Irsko neučinily oznámení požadované podle článku 3 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, neúčastní se přijímání tohoto rozhodnutí Radou v rozsahu, v jakém se toto rozhodnutí vztahuje na ustanovení podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie. Totéž platí pro Dánsko v souladu s Protokolem (č. 22) o postavení Dánska, připojeným ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie.
(4)
Dohoda by měla být podepsána s výhradou jejího pozdějšího uzavření,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpis Rámcové dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Filipínskou republikou na straně druhé se schvaluje jménem Unie s výhradou jejího uzavření (1).
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po jeho přijetí.
V Bruselu dne 14. května 2012.


Input:
REGULAMENTO (UE) N.o 939/2011 DA COMISSÃO
de 23 de Setembro de 2011
que rectifica o Regulamento (CE) n.o 617/2008 da Comissão que estabelece as regras de execução do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho no que diz respeito às normas de comercialização de ovos para incubação e de pintos de aves de capoeira
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho, de 22 de Outubro de 2007, que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas e disposições específicas para certos produtos agrícolas (1), nomeadamente o artigo 121.o, alínea f), em conjugação com o artigo 4.o,
Considerando o seguinte:
(1)
A versão lituana do Regulamento (CE) n.o 617/2008 (2) contém vários erros. Um dos erros figura no anexo II multilingue, pelo que esse anexo deve ser rectificado em todas as versões linguísticas.
(2)
O Regulamento (CE) n.o 617/2008 deve, portanto, ser rectificado em conformidade.
(3)
O Regulamento (CE) n.o 617/2008 foi alterado pelo Regulamento (UE) n.o 557/2010 (3). O novo título do anexo III do Regulamento (CE) n.o 617/2008, tal como substituído pelo Regulamento (UE) n.o 557/2010, contém também um erro na versão lituana que deve ser rectificado. As restantes alterações ao Regulamento (CE) n.o 617/2008 introduzidas pelo regulamento de alteração não contêm quaisquer erros. Deste modo, aquelas disposições do Regulamento (CE) n.o 617/2008 não necessitam de ser rectificadas.
(4)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité de Gestão para a Organização Comum dos Mercados Agrícolas,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
Afecta apenas à versão em língua lituana.
Artigo 2.o
O anexo II do Regulamento (CE) n.o 617/2008 é substituído pelo anexo constante do presente regulamento.
Artigo 3.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 23 de Setembro de 2011.


Input:
IZVEDBENI SKLEP SVETA 2012/454/SZVP
z dne 1. avgusta 2012
o izvajanju Sklepa 2011/486/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim posameznikom, skupinam, podjetjem in subjektom zaradi razmer v Afganistanu
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 31(2) Pogodbe,
ob upoštevanju Sklepa Sveta 2011/486/SZVP z dne 1. avgusta 2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim posameznikom, skupinam, podjetjem in subjektom zaradi razmer v Afganistanu (1) in zlasti člena 5 Sklepa,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Svet je 1. avgusta 2011 sprejel Sklep 2011/486/SZVP.
(2)
Odbor, ustanovljen v skladu z odstavkom 30 Resolucije Varnostnega sveta Združenih narodov 1988 (2011), je 19. julija 2012 s seznama posameznikov, skupin, podjetij in subjektov, za katere se uporabljajo omejevalni ukrepi, črtal dve osebi.
(3)
Zato bi bilo treba Prilogo k Sklepu 2011/486/SZVP ustrezno spremeniti -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Vnosa za osebi, navedeni v Prilogi k temu sklepu, se črtata s seznama v Prilogi k Sklepu 2011/486/SZVP.
Člen 2
Ta sklep začne veljati z dnem objave v Uradnem listu Evropske unije.
V Bruslju, 1. avgusta 2012


Input:
VERORDNUNG (EU) Nr. 606/2010 DER KOMMISSION
vom 9. Juli 2010
zur Genehmigung eines von der Europäischen Organisation für Flugsicherung (Eurocontrol) entwickelten vereinfachten Instruments zur Schätzung des Treibstoffverbrauchs bestimmter Luftfahrzeugbetreiber, die Kleinemittenten sind
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 2003/87/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 13. Oktober 2003 über ein System für den Handel mit Treibhausgasemissionszertifikaten in der Gemeinschaft und zur Änderung der Richtlinie 96/61/EG des Rates (1), insbesondere auf Artikel 14 Absatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Eine umfassende, kohärente, transparente und genaue Überwachung von und Berichterstattung über Treibhausgasemissionen im Sinne der Leitlinien der Entscheidung 2007/589/EG der Kommission vom 18. Juli 2007 zur Festlegung von Leitlinien für die Überwachung und Berichterstattung betreffend Treibhausgasemissionen im Sinne der Richtlinie 2003/87/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (2) sind Voraussetzung für das wirksame Funktionieren des mit der Richtlinie 2003/87/EG eingeführten Systems für den Handel mit Treibhausgasemissionszertifikaten.
(2)
Gemäß Artikel 14 Absatz 3 der Richtlinie 2003/87/EG muss ab 1. Januar 2010 jeder Luftfahrzeugbetreiber in jedem Kalenderjahr nach Maßgabe der Leitlinien der Entscheidung 2007/589/EG die CO2-Emissionen aus den von ihm durchgeführten Flügen überwachen und darüber Bericht erstatten.
(3)
Jeder Luftfahrzeugbetreiber sollte einen Überwachungsplan erarbeiten und dem für ihn zuständigen Verwaltungsmitgliedstaat übermitteln, der die Maßnahmen enthält, die der Betreiber zur Überwachung und Berichterstattung hinsichtlich der Emissionen treffen will, und die zuständigen Behörden dieses Mitgliedstaats sollten solche Überwachungspläne nach Maßgabe der Leitlinien der Entscheidung 2007/589/EG billigen.
(4)
Mit Anhang XIV Abschnitt 4 der Entscheidung 2007/589/EG wird für bestimmte Luftfahrzeugbetreiber, die nur eine begrenzte Zahl Flüge pro Jahr durchführen oder nur geringe Mengen CO2 emittieren, der Verwaltungsaufwand durch Einführung eines vereinfachten Verfahrens verringert, nach dem der Treibstoffverbrauch der von ihnen betriebenen Luftfahrzeuge anhand von Instrumenten der Europäischen Organisation für Flugsicherung (Eurocontrol) oder anderen relevanten Organisation geschätzt wird, die in der Lage sind, alle maßgeblichen Luftverkehrsinformationen wie Eurocontrol-Daten zu verarbeiten, sofern diese Instrumente von der Kommission gebilligt wurden.
(5)
Eurocontrol hat für bestimmte Flüge zwischen Flugplätzen ein vereinfachtes Instrument zur Schätzung des Treibstoffverbrauchs und der CO2-Emissionen erstellt und dokumentiert. Das Instrument zieht die tatsächliche Streckenlänge jedes Flugs auf der Grundlage der derzeit verfügbaren, umfassendsten Luftverkehrs- und Flugbetriebsdaten heran und erfasst den Treibstoffverbrauch in allen Phasen eines bestimmten Flugs, einschließlich des Verbrauchs am Abflug-Gate, während der Rollvorgänge, bei Landung, Start und Reiseflugbetrieb sowie während Maßnahmen des Flugverkehrsmanagements. Das Instrument verwendet statistisch abgesicherte Treibstoffverbrauchskoeffizienten für die wichtigsten Luftfahrzeugtypen sowie ein allgemeines Konzept für andere Luftfahrzeuge, bei dem die Treibstoffverbrauchskoeffizienten als Funktion des Höchstabfluggewichts des Luftfahrzeugs bestimmt werden, was ein tragbares Unsicherheitsniveau ergibt.
(6)
Dieses Instrument entspricht den Anforderungen der Leitlinien der Entscheidung 2007/589/EG in Bezug auf ein Konzept, das auf Einzelflügen, der tatsächlichen Streckenlänge und statistisch fundierten Treibstoffverbrauchskoeffizienten beruht. Deswegen sollten die betreffenden Luftfahrzeugbetreiber über dieses Instrument verfügen können und es benutzen dürfen, damit sie ihren Überwachungs- und Berichterstattungspflichten mit geringerem Verwaltungsaufwand nachkommen können.
(7)
Ein Luftfahrzeugbetreiber kann durch Umstände, die sich seiner Kontrolle entziehen, nicht in der Lage sein, den bei einem bestimmten Flug tatsächlich verbrauchten Treibstoff zu überwachen. Kann der tatsächliche Treibstoffverbrauch durch kein anderes Mittel bestimmt werden, so empfiehlt es sich unter solchen Umständen, das von Kleinemittenten verwendete Instrument zur Schätzung des Treibstoffverbrauchs auch anderen Luftfahrzeugbetreibern für die Schätzung des Treibstoffverbrauchs bestimmter Flüge, für die keine Daten zum tatsächlichen Treibstoffverbrauch vorliegen, zur Verfügung zu stellen.
(8)
Gemäß Anhang XIV Abschnitt 6 der Entscheidung 2007/589/EG muss der Überwachungsplan eines Luftfahrzeugbetreibers, der ein Instrument zur Schätzung des Treibstoffverbrauchs verwendet, den Nachweis, dass die Bedingungen für Kleinemittenten erfüllt sind, sowie Angaben zu dem verwendeten Instrument und dessen Beschreibung enthalten.
(9)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ausschusses für Klimaänderung -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Das Instrument zur Schätzung des Treibstoffverbrauchs, das die Europäische Organisation für Flugsicherung (Eurocontrol) (3) entwickelt und zur Nutzung bereitgestellt hat, wird genehmigt für die Nutzung durch
1.
Kleinemittenten zur Erfüllung ihrer Überwachungs- und Berichterstattungspflichten gemäß Artikel 14 Absatz 3 der Richtlinie 2003/87/EG und Anhang XIV Abschnitt 4 der Entscheidung 2007/589/EG;
2.
alle Luftfahrzeugbetreiber gemäß Anhang XIV Abschnitt 5 der Entscheidung 2007/589/EG für die Zwecke der Schätzung des Treibstoffsverbrauchs bestimmter Flüge gemäß Anhang I der Richtlinie 2003/87/EG, wenn aufgrund von Umständen, die sich der Kontrolle des Luftfahrzeugbetreibers entziehen, die für die Überwachung der CO2-Emissionen erforderlichen Daten fehlen und nicht nach einer im Überwachungsplan des Betreibers vorgesehenen Alternativmethode ermittelt werden können.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 9. Juli 2010