Input:
REGULAMENTO (UE) N.o 1195/2010 DA COMISSÃO
de 14 de Dezembro de 2010
que proíbe a pesca do bacalhau nas águas norueguesas das subzonas I e II pelos navios que arvoram o pavilhão de Portugal
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1224/2009 do Conselho, de 20 de Novembro de 2009, que institui um regime comunitário de controlo a fim de assegurar o cumprimento das regras da política comum das pescas (1), nomeadamente o artigo 36.o, n.o 2,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (UE) n.o 53/2010 do Conselho, de 14 de Janeiro de 2010, que fixa, para 2010, em relação a determinadas populações de peixes ou grupos de populações de peixes, as possibilidades de pesca aplicáveis nas águas da UE e, para os navios de pesca da UE, nas águas sujeitas a limitações das capturas (2), estabelece quotas para 2010.
(2)
De acordo com as informações recebidas pela Comissão, as capturas da unidade populacional mencionada no anexo do presente regulamento, efectuadas por navios que arvoram o pavilhão ou estão registados no Estado-Membro referido nesse anexo, esgotaram a quota atribuída para 2010.
(3)
É, por conseguinte, necessário proibir as actividades de pesca dessa unidade populacional,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
Esgotamento da quota
A quota de pesca atribuída para 2010 ao Estado-Membro referido no anexo do presente regulamento relativamente à unidade populacional nele mencionada é considerada esgotada na data indicada no mesmo anexo.
Artigo 2.o
Proibições
As actividades de pesca da unidade populacional mencionada no anexo do presente regulamento por navios que arvoram o pavilhão ou estão registados no Estado-Membro nele referido são proibidas a partir da data indicada no mesmo anexo. É proibido manter a bordo, transladar, transbordar ou desembarcar capturas dessa unidade populacional efectuadas por esses navios após a data indicada.
Artigo 3.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 14 de Dezembro de 2010.


Input:
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2010. december 14.)
a Franciaország által a Coopérative d’Exportation du Livre Français (CELF) részére nyújtott C 39/96 (korábbi NN 127/92) állami támogatásról
(az értesítés a C(2010) 8938. számú dokumentummal történt)
(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2011/179/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére (1),
azt követően, hogy az említett cikk értelmében felhívta az érdekelteket, hogy nyújtsák be észrevételeiket, és tekintettel a benyújtott észrevételekre (2),
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
(1)
2008. április 15-i ítéletében (3) (a továbbiakban: a Törvényszék ítélete) az Európai Unió Törvényszéke megsemmisítette a Franciaország által a Coopérative d’exportation du livre français (a továbbiakban: CELF) (4) javára nyújtott támogatásra vonatkozó, 2004. április 20-i 2005/262/EK bizottsági határozatot (5).
(2)
A Bíróság ítéletét követően a Bizottságnak új határozatot kell elfogadnia.
(3)
Az említett ítéletet eljárás előzte meg, amely az alábbiakban ismertetett főbb szakaszokból állt.
A. Első szakasz
(4)
A Société internationale de diffusion et d’édition (a továbbiakban: SIDE) 1992. március 20-án kelt levelében felhívta a Bizottság figyelmét a francia hatóságok által a CELF javára, a promóciós, szállítási és forgalmazási költségek támogatására tett intézkedésekre, amelyeket Franciaország elmulasztott előzetesen bejelenteni a Bizottság szolgálatainak.
(5)
A Bizottság 1992. április 2-án kelt levelében emlékeztette a francia hatóságokat arra, hogy minden, az állami támogatások nyújtására vagy módosítására irányuló szándékot előzetesen be kell jelenteni a Bizottságnak, és felhívta őket, hogy adjanak tájékoztatást a SIDE által említett intézkedések jellegéről és tárgyáról.
(6)
A francia hatóságok 1992. június 29-én kelt levél útján megerősítették a Bizottságnak a CELF-nek nyújtott támogatások létezésének tényét. Ugyanakkor pontosították, hogy intézkedéseik célja a francia nyelv és irodalom megismertetése a nem francia nyelvű országok közönségével, és hogy a francia állam ugyancsak a CELF-et bízta meg három célzott támogatási rendszer működtetésével is, amelyek célja szintén az, hogy megkönnyítse a távoli olvasók hozzáférését a francia könyvekhez.
(7)
A Bizottság 1992. augusztus 7-i, SIDE-hez címzett válaszlevelében megerősítette a CELF javára nyújtott támogatások létét, pontosította azok tárgyát és közölte, hogy az intézkedésre előzetes bejelentés nélkül került sor. Ugyanakkor jelezte, hogy a kifogásolt támogatás nem tűnik a tagországok közti kereskedelmet torzító jellegű intézkedésnek. Mindezek után felhívta a SIDE-t, hogy nyújtsa be észrevételeit.
(8)
A SIDE 1992. szeptember 7-én kelt levele útján közölte a Bizottsággal, hogy a szóban forgó intézkedés diszkriminatív jellege, valamint annak a Közösségen belüli kereskedelemre vonatkozó következményei miatt kíván kifogást emelni, anélkül, hogy vitatná a Kulturális Minisztériumnak a francia nyelv és irodalom terjesztésére irányuló kulturális törekvéseit.
(9)
A Bizottság 1993. május 18-i határozatában (6) úgy vélekedett, hogy figyelemmel a könyvpiaci verseny sajátos jellegére, valamint a kérdéses támogatási rendszerek kulturális célzatára, az intézkedésre alkalmazható a Szerződés korábbi 92. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglalt eltérés.
(10)
A SIDE 1993. augusztus 2-án megsemmisítési keresetet nyújtott be az említett határozat ellen. A Bíróság 1995. szeptember 18-án hozott ítéletében (7) részben helyt adott a SIDE keresetének, és kimondta a Bizottság 1993. május 18-i határozatának hatályon kívül helyezését, ám kizárólag a CELF javára a kis megrendelések vonatkozásában hozott intézkedések tekintetében.
(11)
A Törvényszék megállapította, hogy a Bizottság kellő megalapozottsággal hozott kedvező határozatot a következő három, az állam megbízásából a CELF által működtetett támogatási rendszerről:
a)
a légi árufuvarozás és a légipostazsákok támogatása;
b)
a „Page à Page” (8) program (a francia nyelvű könyvek közép- és kelet-európai országokban történő terjesztésének támogatása);
c)
a „Plus” program (a fekete Afrikából származó diákoknak szánt francia nyelvű egyetemi tankönyvek programja).
(12)
A Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a Bizottságnak elegendő információ állt a rendelkezésére az idézett három programról azon megállapítás megalapozottságához, hogy azok elhanyagolható hatással vannak a versenyre. A Törvényszék egyebekben jelezte, hogy „Ami a jogvita tárgyát képező támogatás kulturális célzatát illeti, mindkét fél számára nyilvánvaló, hogy a francia kormány célkitűzése a francia nyelv és irodalom terjesztése”. A Törvényszék helyénvalónak ítélte azt a végkövetkeztetést, hogy a jogvita tárgyát képező támogatás kulturális célzatának megítélése nem ütközött különösebb nehézségekbe és a Bizottságnak nem volt szüksége további információkra e célkitűzés kulturális jellegének azonosításához.
(13)
Ami ellenben a kisebb megrendelések teljesítéséhez a CELF-nek kizárólagosan nyújtott kompenzációt illeti, a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a Bizottságnak alaposabban meg kellett volna vizsgálnia a verseny feltételeit az érintett szektorban, mielőtt a szóban forgó intézkedés belső piaccal való összeegyeztethetőségéről megnyilatkozik.
(14)
A Törvényszék ennélfogva (az említett ítélet 76. pontjában) arra a végkövetkeztetésre jutott, hogy a Bizottságnak kezdeményeznie kellett volna a Szerződés korábbi 93. cikkének (2) bekezdésében (jelenleg az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében) előírt eljárást, és hogy éppen ezért helyénvaló a Bizottság 1993. május 18-i határozatát a külföldön működő könyvkereskedők francia nyelvű könyvekre leadott kis megrendeléseinek teljesítéséből adódó többletköltségek kompenzálására a CELF-nek kizárólagosan nyújtott támogatás vonatkozásában hatályon kívül helyezni.
B. Második szakasz
(15)
A Törvényszék 1995. szeptember 18-i ítéletének megfelelően a Bizottság 1996. július 30-i határozatában a hivatalos vizsgálati eljárás megindítása mellett döntött. Az érdekelt felek, akiket a Bizottság felhívott észrevételeik megtételére, 1996 decembere és 1997 januárja folyamán nyújtották be megjegyzéseiket.
(16)
A bizonyítás-felvétel után a Bizottság 1998. június 10-én elfogadta az 1999/133/EK határozatot (9). Megerősítette a kis megrendelések teljesítéséhez nyújtott támogatások kulturális célzatát, és a Szerződés korábbi 87. cikke (3) bekezdésének d) pontja alapján úgy ítélte meg, hogy e támogatások nem olyan jellegűek, amelyek a francia könyvek exportjának piacán a közös érdekkel ellentétes mértékben befolyásolnák az Unión belüli kereskedelmi és versenyfeltételeket.
(17)
A Törvényszék 2002. február 28-án kelt ítéletében (10) kimondta a szóban forgó határozat 1. cikke utolsó mondatának hatályon kívül helyezését. A Törvényszék úgy vélekedett, hogy a Bizottság nem végezte el a szükséges vizsgálatokat, amelyek alapján az exportközvetítői piacot és a francia nyelvű könyvek exportjának általános piacát megfelelő adatok birtokában meg tudta volna különböztetni egymástól.
(18)
A Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a Bizottság, miután elmulasztotta az említett vizsgálatot, nyilvánvaló értékelésbeli hibát követette el, amikor a francia nyelvű könyvek exportjának általános piacát jelölte meg referenciapiacként, miközben megállapítható, hogy a vitatott támogatás egyedül az exportközvetítésre irányult.
(19)
Ezzel szemben az Európai Bíróság 2000. június 22-i ítéletében (11), az ügy érdemi részét nem vitatva elutasította a francia hatóságok által a Bizottság 1998. június 10-i határozata ellen benyújtott keresetét, és megerősítette, hogy még ha a támogatás a közös piaccal összeegyeztethetőnek minősül is, ez a tény nem befolyásolja a bejelentési kötelezettséget, valamint hogy az előzetes bejelentési kötelezettség maga után vonja a támogatás felfüggesztésének kötelezettségét.
C. Harmadik szakasz
(20)
Az 1998. június 10-i határozat részleges hatályon kívül helyezését követően a Bizottság 2002. június 14-én kelt levele útján felhívta a francia hatóságokat és a SIDE-t, hogy nyújtsák be a határozat hatályon kívül helyezésének indoklásával és különösen az érintett piacra vonatkozó tényelemekkel kapcsolatos észrevételeiket.
(21)
A Bizottság felhívta a francia hatóságokat, hogy észrevételeikben részletesen térjenek ki arra, mi az, amiben a CELF kínálata eltért a piac többi szereplője, köztük a SIDE által kínált szolgáltatásoktól. A Bizottság felhívta a SIDE-t, hogy észrevételeiben részletesen térjen ki a kis megrendelések fogalmára és fejtse ki, miben tértek el szolgáltatásai a CELF illetve a többi piaci szereplő szolgáltatásaitól.
(22)
A SIDE 2002. augusztus 12-én kelt levele útján juttatta el válaszát a Bizottsághoz. A francia hatóságok 2002. szeptember 17-én kelt levél útján nyújtották be válaszukat.
(23)
A Bizottság, miután 2002. szeptember 19-én kelt levele útján felhívta a SIDE-t, jelezze, válasza tartalmaz-e bizalmas jellegű információkat, és 2002. szeptember 30-án kérdésére nemleges választ kapott, 2002. október 17-én kelt levele útján a SIDE válaszát mellékleteivel együtt átadta a francia hatóságoknak megjegyzéseik megtételére. A Bizottság egyúttal kiegészítő kérdéseket is intézett a francia hatóságokhoz.
(24)
A Bizottság 2002. október 30-án kelt levelében a SIDE-hez is eljuttatta további kiegészítő kérdéseit, amelyekre 2002. október 31-én és 2002. december 9-én kelt levelek útján kapott választ. A SIDE a Bizottság 2002. december 16-i kérdésére válaszolva 2002. december 23-i levelében közölte, hogy válaszai nem tartalmaznak bizalmas jellegű információkat, és hogy a Bizottság azokat véleményezésre átadhatja a francia hatóságoknak.
(25)
Időközben, mivel a kijelölt határidőn belül nem nyújtották be válaszaikat, a Bizottság kénytelen volt 2002. november 27-én kelt levele útján figyelmeztetni a francia hatóságokat. A francia hatóságok 2002. december 19-én kelt levél útján újabb haladékot kértek a Bizottságtól.
(26)
A Bizottság 2003. január 9-én véleményezésre átadta a francia hatóságoknak a SIDE 2002. december 23-i megjegyzéseit. A francia hatóságok 2003. január 17-én kelt levél útján feleltek a Bizottság 2002. október 17-i kérdéseire.
(27)
A francia hatóságok 2003. február 4-én levélben újabb haladékot kértek a Bizottságtól a SIDE második, 2002. december 23-i válaszához fűzendő megjegyzések tekintetében. A Bizottság 2003. február 11-én kelt levelében részben beleegyezett a kért határidő-módosításokba. A francia hatóságok 2003. március 11-én nyújtották be válaszaikat a Bizottságnak.
(28)
Időközben a Bizottság szolgálatai saját kérésére fogadták a SIDE-t, amely a 2003. március 4-i adatfelvétel során kifejthette, hogyan látja az ügy alakulását a kezdetektől fogva.
(29)
Az eljárás kezdetekor az Európai Bizottság elfogadta a 2005/262/EK határozatot, amely a jogvita tárgyát képező támogatást a Szerződés korábbi 87. cikke (3) bekezdésének d) pontja alapján megfelelőnek ítélte, miután nevezetesen megállapította, hogy a támogatás nem minősül a kis megrendelések feldolgozásából adódó többletköltségek túlkompenzálásának.
D. Negyedik szakasz
(30)
A Törvényszék 2008. április 15-i ítéletében hatályon kívül helyezte a Bizottság 2004. április 20-i határozatát.
(31)
Megállapította, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy - ami a CELF részére nyújtott támogatásnak az 1993. november 1-jét, azaz az Európai Unióról szóló szerződés hatálybalépését megelőző időszakban folyósított részét illeti - a vitatott támogatás az EK-Szerződés korábbi 87. cikke (3) bekezdésének d) pontja alapján összeegyeztethető a közös piaccal, ahelyett hogy az 1993. november 1-je előtt hatályban lévő anyagi jogi rendelkezéseket alkalmazta volna. A Törvényszék mindenekelőtt figyelembe vette, hogy az EU-Szerződés nem tartalmaz az EK-Szerződés korábbi 87. cikke (3) bekezdése d) pontjának alkalmazására vonatkozó átmeneti rendelkezéseket, és hogy a jogbiztonság elve néhány kivételtől eltekintve nem teszi lehetővé, hogy valamely közösségi aktus időbeli hatályának kezdő időpontját az aktus megjelenése előtti időpontban állapítsák meg.
(32)
Ezen túlmenően a Törvényszék úgy vélte, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el a vitatott támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségének vizsgálata során, mivel túlbecsülte a CELF által a kis megrendelések feldolgozásához kapcsolódóan viselt tényleges többletköltségeket. 2004. április 20-i határozatában a Bizottság valóban nem vette figyelembe a kis megrendelések feldolgozásának tényleges költségeit, ehelyett az alapján becsülte meg e költségeket, hogy a CELF összességében mekkora költségeket viselt (a teljes költség egy részét egy, az egyes költségkategóriák esetében eltérő, előre meghatározott megosztási kulcs alapján hozzárendelte a kis megrendelések feldolgozásához). Egyes költségkategóriákra szorzót alkalmaztak, figyelembe véve azokat a nehézségeket, amelyek a kis megrendelések feldolgozásakor a CELF egyéb tevékenységeihez képest többletnehézségként lépnek fel. A Törvényszék ennek ellenére úgy vélekedett, hogy ezek a nehézségek a kis megrendelések kétharmadánál alkalmazott elektronikus továbbítással feloldhatók voltak. A Törvényszék ezért úgy ítélte meg, hogy a Bizottság mérlegelési hibát követett el azzal, hogy egyes költségek összegét (és mindent összevetve, az elektronikusan továbbított megrendelésekét) szorzókkal többszörözte meg, és megállapította, hogy a szorzók alkalmazása nélkül a kis megrendelések feldolgozásához kötődő költségeket alacsonyabb értékben kellett volna meghatározni, és kimutatható lett volna, hogy a kis megrendelésekhez kapcsolódó tevékenységből származó nyereség meghaladta a 600 000 francia frankot (91 469 EUR-t). A Törvényszék szerint a Bizottság tehát nem bizonyította, hogy nem történt túlkompenzáció.
E. Ötödik szakasz
(33)
Tekintettel a Törvényszék 2008. április 15-i ítéletére, a Bizottság 1996. július 30-i határozata szerint megindított hivatalos vizsgálati eljárás tehát továbbra is folyamatban van, és a Bizottságnak új határozatot kell elfogadnia.
(34)
Figyelemmel a Törvényszék 2008. április 15-i ítéletének indokolására, illetve arra a tényre, hogy az eljárás megindításáról szóló határozat időpontja 1996. július 30-ra nyúlik vissza, a Bizottság ismételten fel kívánta hívni a francia hatóságokat és az érdekelt feleket, hogy tegyék meg észrevételeiket.
(35)
A Bizottság ezután 2009. április 8-án határozatot fogadott el az eljárás kiterjesztéséről (12) (C(2009) 2481 határozat, a továbbiakban: az eljárás kiterjesztéséről szóló határozat). E kiterjesztő határozat - miközben új határidőt állapít meg az észrevételek benyújtására - kiegészíti az említett 1996. július 30-i határozatot. Jelzi, hogy a két határozatot elválaszthatatlan egységnek kell tekinteni, és azok egyetlen és egyazon hivatalos vizsgálati eljárást vonnak maguk után, valamint hogy amennyiben a Bizottság által az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatban közölt tény- és jogleírás vagy előzetes értékelés eltér az eljárás megindításáról szóló 1996. július 30-i határozatban foglaltaktól, az eljárás kiterjesztéséről szóló határozat az irányadó.
(36)
A Bizottság felkérte az érdekelt feleket a kérdéses intézkedéssel kapcsolatos észrevételeik megtételére.
(37)
A francia hatóságok 2009. június 9-én, a SIDE 2009. július 23-án juttatta el észrevételeit a Bizottsághoz. A Bizottság 2009. augusztus 24-én véleményezésre átadta a SIDE észrevételeit a francia hatóságoknak, amelyekre 2009. szeptember 24-én kapott választ.
(38)
Mindeközben a francia hatóságok nem nyújtották be a Bizottság által az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatban kért részletes tényelemeket, és a támogatás arányosságának kérdésére vonatkozóan mindössze a 2002. szeptember 17-én, 2003. január 17-én és 2003. március 11-én egyszer már benyújtott információkat küldték meg ismét, amelyeket a Bizottságnak a Törvényszék 2008. április 15-i ítéletére tekintettel ebben a formában nem állt módjában felhasználni.
(39)
A Bizottság szolgálatai ezért 2009. október 8-án kelt levelük útján emlékeztették a francia hatóságokat az egyes említett szempontokkal kapcsolatos tényelemek továbbítására vonatkozó felhívásukra, jelezve egyúttal, hogy amennyiben a Bizottság tíz munkanapon belül nem kapja meg a kért információkat, annak az eljárási rendelet 13. cikkének (1) bekezdésével összhangban a rendelkezésére álló információk alapján végleges határozatot kell hoznia, miután az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK rendelet 10. cikkének (3) bekezdése értelmében adott esetben információnyújtási rendelkezést adott ki (13).
(40)
A francia hatóságok 2009. október 21-én kelt levelükben arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy a Párizsi Kereskedelmi Bíróság 2009. szeptember 9-i ítéletében felszámolási eljárást indított a CELF ellen, amely beszüntette tevékenységét. Ami a Bizottság 2009. október 8-án kelt levelében kért tényelemeket illeti, a francia hatóságok jelezték, hogy további információkkal nem szolgálhatnak, és ismét megküldték 2009. június 9-én továbbított észrevételeiket.
(41)
2009. november 20-i határozatában (C(2009) 9256 határozat, a továbbiakban: felszólítási határozat) ezért a Bizottság úgy határozott, felszólítja Franciaországot a kért információk benyújtására, mivel azok a többszöri kérés ellenére sem érkeztek meg.
(42)
2009. december 2-án kelt levelükben a francia hatóságok jelezték, hogy nem szolgálhatnak további információkkal a Bizottság számára, és hogy ismét megküldik 2009. június 9-én továbbított észrevételeiket.
(43)
Meg kell jegyezni, hogy 2009. december 2-án a francia hatóságok a „Programme de Livres Universitaires et Scientifiques”, vagyis a „Plus” nevű támogatási programhoz kapcsolódóan egy levelet is mellékeltek. Ezt a támogatási programot a jelen határozat nem érinti.
(44)
A Bizottság 2009. december 22-én kelt levelében felkérte a francia hatóságokat, hogy tájékoztassák a CELF helyzetéről és a vonatkozó felszámolási eljárásról. A francia hatóságok 2010. január 27-én nyújtották be válaszukat, amelyet 2010. március 9-én és 2010. november 26-án pontosítottak.
F. Nemzeti bírósági eljárás és az előzetes döntéshozatal céljából feltett kérdések
(45)
Meg kell jegyezni, hogy Franciaországban nemzeti bírósági eljárások zajlanak, amelyek nyomán az EUMSZ 267. cikke (az EK-Szerződés korábbi 234. cikke) alapján több keresetet is benyújtottak a Bírósághoz. Ezen eljárások röviden az alábbiakban ismertetett főbb szakaszokból álltak.
(46)
A SIDE az EK-Szerződés korábbi 88. cikke (3) bekezdésének közvetlen hatályára hivatkozva a francia bíróságnál keresetet indított. A Párizsi Közigazgatási Fellebbviteli Bíróság, megerősítve a Párizsi Közigazgatási Bíróság 2001. április 26-i határozatát, 2004. október 5-i ítéletében felszólította a francia államot, hogy kezdje meg a CELF javára folyósított támogatások visszafizettetését.
(47)
A fellebbezést követően az Államtanács 2006. március 29-i ítéletében megerősítette a Közigazgatási Fellebbviteli Bíróság határozatának egyes elemeit, nevezetesen azt, hogy a szóban forgó támogatások nem kizárólag a közszolgáltatási kötelezettségek ellentételezését szolgálták (14), azokat a nemzeti bíróság nem tekintheti fennálló támogatásnak, és hogy a CELF nem hivatkozhat a jogos bizalomra.
(48)
Mindazonáltal az Államtanács 2006. március 29-i ítéletében szintén úgy határozott, hogy a fellebbezés ügyében addig nem hoz döntést, amíg az Európai Bíróság választ nem ad az Államtanács előzetes döntéshozatal céljából hozzá intézett, arra vonatkozó kérdéseire, hogy hogyan kell eljárnia a nemzeti bíróságnak egy be nem jelentett, de a későbbiekben egy bizottsági határozat által a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánított állami támogatás tekintetében.
(49)
2008. február 12-i ítéletében (15) a Bíróság kimondta:
„Az EK 88. cikk (3) bekezdésének utolsó mondatát úgy kell értelmezni, hogy a nemzeti bíróság nem köteles elrendelni, hogy a kedvezményezettek térítsék vissza a fent rendelkezés megsértésével végrehajtott támogatást akkor is, ha arról a Bizottság végleges határozatában megállapította, hogy a támogatás az EK 87. cikk értelmében a közös piaccal összeegyeztethető. A közösségi jog alkalmazásában a nemzeti bíróság köteles a támogatás kedvezményezettjét a jogellenes időszak tekintetében járó kamatok megfizetésére kötelezni. A nemzeti jog keretein belül a nemzeti bíróság tehát adott esetben elrendelheti a jogellenes támogatás visszatéríttetését, a tagállamnak a támogatás későbbi nyújtásával kapcsolatos jogának sérelme nélkül. A nemzeti bíróság továbbá helyt adhat a támogatás jogellenességével okozott károk megtérítése iránti kérelmeknek.
Az alapeljárásban fennálló eljárási helyzetben az EK 88. cikk (3) bekezdésének utolsó mondatából eredő, a támogatás jogellenessége hatásainak kiküszöbölésére vonatkozó kötelezettség a kedvezményezett által fizetendő összegek kiszámítása tekintetében - rendkívüli körülmények hiányában - kiterjed a támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségét megállapító bizottsági határozat meghozatala, valamint e határozatnak a közösségi bíróság által történt megsemmisítése között eltelt időszakra is.”
(50)
Tekintettel a Bíróság 2008. február 12-i ítéletére, valamint a Törvényszék fent említett 2008. április 15-i ítéletére, az Államtanács 2008. december 19-i ítéletében hatályon kívül helyezte a Párizsi Közigazgatási Fellebbviteli Bíróság fenti 2004. október 5-i ítéletének 2., 3. és 4. cikkét, és a következőképpen határozott.
(51)
Elsőként a Kulturális és Kommunikációs Minisztérium köteles megkezdeni a CELF javára 1980 óta az Államtanács ítéletének időpontjáig kifizetett támogatásokhoz kapcsolódó, a Bizottság 794/2004/EK rendeletének (16) megfelelően kiszámított kamatok visszatéríttetését. Ezt követően felszólítja továbbá a minisztériumot azon kamatok visszatéríttetésére is, amelyek az Államtanács ítéletének meghozatala és a támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségének megállapítása, illetve a támogatás végleges visszatérítése között eltelt időszakban merülnek fel.
(52)
Ezen túlmenően az Államtanács úgy határozott, hogy az eljárást mindaddig felfüggeszti, amíg az Európai Bíróság az alábbi, előzetes döntéshozatal céljából feltett kérdésekre választ nem ad:
„1.
A nemzeti bíróság felfüggesztheti-e az eljárást valamely állami támogatás visszatérítésének kötelezettségével kapcsolatos kérdésben arra az időre, amíg a Bizottság jogerős határozattal nem dönt a támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségéről, amenynyiben a Bizottság korábbi határozatát, amelyben e támogatást a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánította, a közösségi bíróság megsemmisítette?
2.
Tekintve, hogy a támogatást a Bizottság három alkalommal a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánította, majd ez után e határozatokat az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága megsemmisítette, az ilyen helyzet minősülhet-e olyan rendkívüli körülménynek, amely alapján a nemzeti bíróság korlátozhatja a támogatás visszatéríttetésének kötelezettségét?”
(53)
A Bíróság 2010. március 11-én (17) határozatot hozott az előzetes döntéshozatal céljából feltett kérdésekről, és kimondta:
„1.
Azon nemzeti bíróság, amely az EK-Szerződés 88. cikkének (3) bekezdése alapján jogellenes állami támogatás visszatérítése iránti kérelmet bírál el, nem függesztheti fel az eljárását ezen kérelem tárgyában, amíg az Európai Közösségek Bizottsága - korábbi engedélyező határozatának a megsemmisítését követően - a támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségéről döntést nem hoz.
2.
Három egymást követő, valamely támogatást a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító európai bizottsági határozat elfogadása, amelyeket a közösségi bíróság ezt követően megsemmisített, önmagában nem minősülhet olyan rendkívüli körülménynek, amely korlátozhatná a kedvezményezettnek ezen támogatás visszatérítésére vonatkozó kötelezettségét, amennyiben e támogatást az EK-Szerződés 88. cikkének (3) bekezdését megsértve nyújtották.”
2. AZ INTÉZKEDÉS LEÍRÁSA
(54)
A francia hatóságok tájékoztatták a Bizottságot, hogy a francia Kulturális Minisztérium 1980-ban, a francia nyelvű könyvek és irodalom terjesztése terén a francia kormány által követett általános politikai irányvonalaknak megfelelően úgy döntött, hogy támogatást nyújt azoknak az exportközvetítőknek, amelyek hajlandóak minden rendelésnek eleget tenni, függetlenül annak összegétől és nyereségességétől. Ez az intézkedés a piacon keletkezett hiány betöltésére, illetve a „nem rentábilis kis rendelések”-hez kapcsolódó tevékenységnek az exportközvetítés piacán való fenntartására irányult.
(55)
A francia hatóságok szerint a döntően nem francia nyelvű, olykor nehezen elérhető és/vagy távoli területeken működő kis könyvkereskedések súlyos beszerzési nehézségekkel küzdenek, a hagyományos terjesztési hálózatok ugyanis nem tudnak eleget tenni rendeléseiknek, ha a rendelt könyvek mennyisége nem elegendő vagy egységáruk nem elég magas ahhoz, hogy a terjesztő szolgáltatásai megtérüljenek.
(56)
A francia hatóságok szerint a szóban forgó támogatás tehát arra irányult, hogy lehetővé tegye az exportközvetítők számára a külföldön, döntően nem francia nyelvű területeken működő könyvkereskedőktől érkező valamennyi megrendelés teljesítését, függetlenül azok összegétől, nyereségességétől és rendeltetési helyétől. Az intézkedés célja az volt, hogy a kulturális sokszínűség támogatására irányuló francia politika keretében biztosítsa a francia nyelvű könyvek optimális terjesztését, és ezáltal elősegítse a francia nyelvű irodalom eljutását a világ minden tájára.
(57)
A francia hatóságok által „kis megrendelések programjának” keresztelt támogatási mechanizmus támogatás formájában kompenzálta a francia hatóságok meghatározása szerint kisebb, 500 francia frank (FRF) - körülbelül 76 EUR - értéket meg nem haladó megrendelések teljesítésének többletköltségeit.
(58)
A francia hatóságok szerint a kedvezményezett vállalkozás kötelezettséget vállalt arra, hogy átad a Kulturális Minisztérium Könyv- és Olvasásügyi Igazgatóságának minden, a vállalkozás általános tevékenységéhez kapcsolódó adatot (globális üzleti forgalom, pénzügyi elszámolás, előirányozott költségvetések, az adatokat igazoló dokumentumok másolatai, adott esetben a könyvvizsgáló jelentése, illetve a munkabérosztályok kimutatása), valamint minden, a támogatás által érintett tevékenységre vonatkozó dokumentumot, nevezetesen a támogatás felhasználásának elszámolását, amely igazolja az előző évben odaítélt támogatás által érintett szolgáltatások végrehajtását.
(59)
A gyakorlatban a „kis megrendelések programja” keretében egyetlen vállalkozás, a CELF részesült támogatásban. A francia hatóságok szerint a CELF-nek a következő évre vonatkozó támogatási kérelme alátámasztásául évről évre igazolnia kellett a kis rendelések teljesítéséből eredő többletköltségeit. Az előző évben odaítélt támogatás negyedrészét az év elején folyósították, a fennmaradó részt pedig ősszel, miután az állami szervek ellenőrizték a kedvezményezett vállalkozás előirányzott költségvetését és az év első fele folyamán tapasztalt ingadozásokat. A kialakult gyakorlat szerint, ha a támogatás összege nem lett teljes egészében felhasználva, a visszamaradó összegek a következő évre előirányzott támogatásból levonásra kerültek. Ezen túlmenően a Kulturális Minisztérium megfigyelőként részt vett a CELF felügyelőbizottságának és közgyűlésének ülésein.
(60)
Tisztázni kell, hogy az 1997 óta folyamatosan csökkenő összegű támogatást 2002-ben megszüntették. A CELF 1980-tól 2001 végéig évenkénti támogatásban részesült, amelynek célja a francia hatóságok szerint a francia nyelvű könyvekre irányuló kis összegű külföldi megrendelések kezelési költségeinek csökkentése volt. 1980 és 2001 vége között a CELF a szóban forgó támogatás címén hozzávetőleg összesen 4,8 millió EUR-ban részesült.
Táblázat
A CELF részére 1980 óta a „kis rendelések” feldolgozása címén odaítélt támogatások összege
A francia hatóságok által közölt adatok
(euróban kifejezett, kerekített összegek)
Év
A támogatás összege
1980
91 469,41
1981
91 469,41
1982
205 806,17
1983
164 644,94
1984
137 204,12
1985
141 777,59
1986
248 491,90
1987
214 953,11
1988
213 428,62
1989
259 163,33
1990
304 898,03
1991
373 500,09
1992
422 283,78
1993
382 647,03
1994
304 898,03
1995
304 898,03
1996
304 898,03
1997
243 918,43
1998
182 938,82
1999
121 959,21
2000
60 979,61
2001
38 112,25
2002
0
3. FRANCIAORSZÁG MEGJEGYZÉSEI ÉS A SIDE ÉSZREVÉTELEI AZ ELJÁRÁS KITERJESZTÉSÉT KÖVETŐEN
(61)
Az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatra adott, 2009. június 9-i válaszukban a francia hatóságok különösen az alábbi észrevételeket fogalmazták meg.
(62)
Elsőként jelezték, hogy egyetértenek a Bizottság azon értékelésével, miszerint a CELF részére folyósított támogatás állami támogatásnak minősül, és az EUMSZ 107. cikke (2) és (3) bekezdésének a) és b) pontjában foglalt eltérések nem alkalmazhatók.
(63)
A támogatásoknak az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) és d) pontja tekintetében történő értékelése során a francia hatóságok a támogatások arányosságát illetően nem szolgáltak új adatokkal.
(64)
Ugyanakkor jelezték, hogy véleményük szerint a CELF megbízatása az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése értelmében általános érdekű szolgáltatásnak minősül.
(65)
A francia hatóságok végül és mindenekfelett olyan rendkívüli körülmények megléte mellett érveltek, amelyek megakadályozzák, hogy a Bizottság visszatéríttesse a támogatást.
(66)
Amint azt korábban jeleztük, a francia hatóságok tehát nem nyújtották be a Bizottság által az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatban kért részletes tényelemeket, és a támogatás arányosságának kérdésére vonatkozóan mindössze a 2002-ben és 2003-ban már benyújtott információkat küldték meg ismét, amelyeket a Bizottságnak a Törvényszék 2008. április 15-i ítéletére tekintettel ebben a formában nem állt módjában felhasználni. Egy 2009. október 8-án kelt emlékeztetőt követően a Bizottság 2009. november 20-án úgy határozott, hogy felszólítja a francia hatóságokat az 1999/659/EK rendelet 10. cikkének (3) bekezdésében előírt információk benyújtására. 2009. december 2-án kelt levelükben a francia hatóságok azt a választ adták, hogy nem szolgálhatnak további információkkal a Bizottság számára.
(67)
2009. július 23-i észrevételeiben a SIDE a következő megállapításokat tette.
(68)
Emlékeztetett arra, hogy a támogatásból kizárólag a CELF részesült, jóllehet véleményük szerint a CELF tevékenysége nem kizárólagos, mivel a földrajzilag elszórtan található könyvkereskedésektől származó különböző méretű, akár kis megrendelések csoportos ellátása, amelynek révén a kiadók felé nagyobb megrendelést lehet leadni, a SIDE szerint nem más, mint az exportközvetítői tevékenység meghatározása. A SIDE továbbá felhívta a figyelmet arra, hogy a támogatást nem az átláthatóság állítólagos hiánya miatt tagadták meg tőle, hanem azért, mert nem kiadói szövetkezetként, hanem magánvállalkozásként működik.
(69)
Mindemellett a SIDE részletesen cáfolta a támogatások szükségességének tényét. Ennek során konkrétan úgy vélte, hogy a „kis megrendelések” fogalmát önkényesen határozták meg, és cáfolta a francia hatóságok által közölt számadatokat.
(70)
A SIDA ezenkívül úgy ítélte meg, hogy a támogatás nem igazolható az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése alapján, és a nemzeti bíróságok által a CELF tevékenységéhez kapcsolódóan hozott ítéletekre hivatkozott.
(71)
Végül a SIDA jelezte, hogy véleménye szerint a vizsgált esetben nem áll fenn olyan rendkívüli körülmény, amely alapján a visszatéríttetési kötelezettség korlátozható.
4. A TÁMOGATÁS ÉRTÉKELÉSE
(72)
Meg kell állapítani, hogy a kérdéses intézkedés állami támogatásnak minősül-e, és hogy adott esetben az a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető-e. Értékelése során a Bizottságnak különösen a Törvényszék 2008. április 15-i ítéletét kell figyelembe vennie.
A. Az intézkedés értékelése az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése tekintetében
(73)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy „Ha a Szerződések másként nem rendelkeznek, a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet”.
(74)
A Bizottság - amint az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatban már kifejtette - előzetesen emlékeztetett arra, hogy azon következtetését, amely szerint a szóban forgó intézkedés a Szerződés értelmében állami támogatásnak minősül, sem a bizottsági eljárás egyes szakaszaiban, sem az Európai Unió Bírósága (18), és még a nemzeti bíróságok előtti eljárások során sem kérdőjelezték meg (19). Továbbá, az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatra adott 2009. június 9-i válaszukban a francia hatóságok jelezték, hogy egyetértenek a Bizottság azon értékelésével, miszerint a CELF részére folyósított támogatás állami támogatásnak minősül.
(75)
A Bizottság úgy véli, hogy a kérdéses intézkedés az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése (az EKSz. korábbi 87. cikke (1) bekezdése) értelmében a következő okok miatt állami támogatásnak minősül.
(76)
Az intézkedés először is előnyben részesíti a CELF-et, mivel lehetővé teszi számára a kis megrendelések költségeinek csökkentését. Az intézkedés szelektív jellegű, mivel a gyakorlatban csak a CELF a kedvezményezettje.
(77)
Ezenkívül az intézkedés finanszírozása a francia állam költségvetési eszközei révén, tehát állami költségvetési forrásokból történt. Végrehajtásáról a Kulturális Minisztérium döntött, ezért az intézkedés a francia hatóságoknak tudható be.
(78)
Mindemellett az intézkedés valószínűsíthetően érinteni fogja a tagállamok közötti kereskedelmet és torzítja a versenyt. A támogatást valójában olyan francia exportközvetítőknek (a gyakorlatban a CELF-nek) nyújtották, amelyek francia könyvek elsősorban nem francia nyelvű országokba irányuló exportjával foglalkoznak. Az említett francia exportközvetítők tehát - legalábbis potenciálisan - versenyhelyzetben vannak az Európai Unió más francia nyelvű országaiban (Belgiumban és Luxemburgban) működő, francia nyelvű könyvek exportjával foglalkozó többi exportközvetítővel. Az, hogy az intézkedés tagországok közti kereskedelemre gyakorolt hatása és versenytorzító hatása csekélynek tűnik, nem változtat ezen a következtetésen. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatának megfelelően a Bizottságnak nem kell megállapítania, hogy a támogatás ténylegesen befolyásolja a tagállamok közötti kereskedelmet és torzítja a versenyt; elég, ha a támogatás esetében ez valószínűsíthető.
(79)
Végül a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az Altmark ügyhöz kapcsolódó ítélkezési gyakorlat alkalmazásának feltételei nem teljesülnek. 2003. július 24-i ítéletében (20) a Bíróság pontosította, hogy egy általános gazdasági érdekű szolgáltatás működtetésével megbízott vállalkozásnak nyújtott támogatás milyen körülmények között nem minősül állami támogatásnak: „egyrészt a kedvezményezett vállalkozást ténylegesen közszolgáltatási kötelezettségnek kell terhelnie, és e kötelezettségnek egyértelműen meghatározottnak kell lennie; másrészt az ellentételezés kiszámításának alapjául szolgáló feltételeket tárgyilagos és átlátható módon előzetesen kell megállapítani; harmadszor, az ellentételezés nem haladhatja meg a közszolgáltatási kötelezettségek végrehajtása során felmerülő költségek egészben vagy részben való fedezéséhez szükséges mértéket, figyelemmel az érintett bevételekre és az e kötelezettségek teljesítéséből származó méltányos nyereségre; negyedszer, amikor egy adott esetben a közszolgáltatási kötelezettség végrehajtásával megbízott vállalkozás kiválasztása nem közbeszerzési eljárás keretében történik, amely lehetővé tenné, hogy azt a jelöltet válaszszák, aki a közösségnek legkevesebb költséggel járó szolgáltatást tudja nyújtani, a szükséges ellentételezés mértékét azon költségek elemzése alapján kell megállapítani, amelyet egy átlagos, jól vezetett és a szükséges közszolgáltatási követelmények kielégítéséhez közlekedési eszközökkel megfelelően felszerelt vállalkozásnál e kötelezettségek végrehajtásakor felmerülnének, figyelemmel az érintett bevételekre és az e kötelezettségek teljesítéséből származó méltányos nyereségre”.
(80)
A Bizottság - tekintve, hogy az egyes feltételeket nem külön kell vizsgálni, mivel azoknak együttessen kell teljesülniük - a vizsgált ügyben megállapítja, hogy a CELF kiválasztása nem közbeszerzési eljárás keretében történt, és hogy az ellentételezés mértékét nem egy átlagos, jól vezetett és termelési eszközökkel megfelelően felszerelt vállalkozásnál felmerülő költségek elemzése alapján állapították meg.
(81)
Mindezek alapján a CELF-nek nyújtott támogatás az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése szerinti állami támogatás, mivel az állami támogatás fogalmának valamennyi alkotóeleme teljesül.
(82)
A szóban forgó intézkedést ezenfelül a francia hatóságok nem jelentették be előzetesen a Bizottságnak. A támogatást ennélfogva az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével ítélték oda, amely kimondja, hogy a Bizottságot az észrevételei megtételéhez szükséges időben tájékoztatni kell minden támogatás nyújtására és módosítására irányuló szándékról. A támogatást tehát jogellenesen nyújtották.
(83)
Mivel a kérdéses intézkedés állami támogatás, értékelni kell a belső piaccal való összeegyeztethetőségét.
B. Az intézkedés értékelése az EUMSZ 107. cikkének (2) és (3) bekezdése tekintetében
(84)
A Bizottság úgy véli, hogy a vizsgált esetre nem alkalmazhatóak az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésében álló eltérések, mert a szóban forgó intézkedés nyilvánvaló módon nem az ott meghatározott célokat szolgálta.
(85)
A támogatásra nézve nem teljesülnek az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontjában található eltérésben foglalt feltételek sem, mivel az nem valamely, az idézett rendelkezésben említett térség fejlődését szolgálta. A 107. cikke (3) bekezdésének b) pontjában álló, a közös európai érdeket szolgáló fontos projekt megvalósításnak előmozdítására vonatkozó eltérés szintén nem alkalmazható a vizsgált esetre, mivel a szóban forgó intézkedés nem szolgálta hasonló jellegű projekt előmozdítását. Mivel a támogatás nem irányult a francia gazdaságban bekövetkezett komoly zavar megszüntetésére sem, a 107. cikke (3) bekezdésének b) pontjának második részében álló eltérés sem alkalmazható a vizsgált esetre.
(86)
A Bizottságnak ennélfogva meg kell vizsgálnia az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdése c) és d) pontjának (az EK-Szerződés korábbi 87. cikke (3) bekezdése c) és d) pontjának) alkalmazhatóságát.
(87)
Tekintettel a Törvényszék 2008. április 15-i ítéletére, meg kell különböztetni az Európai Unióról szóló szerződés hatálybalépése (1993. november 1.) után nyújtott támogatásokat azoktól, amelyeket e hatálybalépést megelőzően nyújtottak, és amelyekre a szóban forgó időszakban hatályban lévő anyagi jogi rendelkezések alkalmazandók.
(88)
E célból a Bizottság megjegyzi, hogy az előző évben odaítélt támogatás negyedrészét az év elején folyósították, a fennmaradó részt pedig ősszel, miután az állami szervek ellenőrizték a kedvezményezett vállalkozás előzetes költségvetését és az év első fele folyamán tapasztalt ingadozásokat. Ha a támogatás összegét nem használták fel teljes egészében, akkor a visszamaradó összegeket levonták a következő évre előirányzott támogatásból. Az 1993. évre nyújtott támogatást tehát részben 1993 elején, a fennmaradó részt pedig 1993 őszén folyósították. A francia hatóságok 1992 végén vagy 1993 elején, de mindenképpen az Európai Unióról szóló szerződés hatálybalépését megelőzően hozták meg az 1993. évi támogatást odaítélő határozatot. A Bizottság ezért úgy véli, hogy az 1993-ra folyósított támogatást az Európai Unióról szóló szerződés hatálybalépését megelőzően alkalmazandó jogszabályok figyelembevételével kell értékelni.
a) A támogatások értékelése az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének d) pontja tekintetében
(89)
Az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének d) pontja (az EK-Szerződés korábbi 87. cikke (3) bekezdésének d) pontja) szerint „A belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető […] a kultúrát és a kulturális örökség megőrzését előmozdító támogatás, ha az az Unión belüli kereskedelmi és versenyfeltételeket nem befolyásolja a közös érdekkel ellentétes mértékben”.
(90)
Ellenőrizni kell tehát, hogy a CELF részére 1994 és 2001 vége között folyósított támogatások valóban kulturális célt szolgáltak-e, és hogy a közös érdekkel ellentétes mértékben befolyásolták-e az Unión belüli kereskedelmi és versenyfeltételeket.
i) Kulturális cél
(91)
A Bizottság előzetesen emlékeztet arra, hogy a Törvényszék 1995. szeptember 18-i említett ítélete elismerte a CELF-nek folyósított támogatások kulturális célját. A Törvényszék tehát az ítélet 62. pontjában kimondta, hogy „Ami a jogvita tárgyát képező támogatás kulturális célzatát illeti, mindkét fél számára nyilvánvaló, hogy a francia kormány célkitűzése a francia nyelv és irodalom terjesztése”. E tekintetben a Bíróság ezenfelül megállapítja, hogy határozata meghozatalakor a Bizottság rendelkezésére álló tényelemek, beleértve a felperes felügyelő bizottságának 1992. szeptember 7-i levelében foglaltakat, megfelelően alátámasztották a Bizottságnak e célkitűzés valós és jogszerű mivoltáról alkotott ítéletét. Mindezek alapján helyénvaló az a végkövetkeztetés, hogy a jogvita tárgyát képező támogatás célzatának megítélése nem ütközött különösebb nehézségekbe, és a Bizottságnak nem volt szüksége további információkra e célkitűzés kulturális jellegének azonosításához.
(92)
A francia hatóságok jelezték, hogy a szóban forgó támogatások kulturális törekvést szolgáltak, mégpedig a francia nyelvű könyvek nem francia nyelvű országokban történő terjesztésének előmozdítását. Olyan tudatos politikáról van tehát szó, amely nemzetközi szinten fokozott figyelmet fordít a kulturális sokszínűség megőrzésére és ösztönzésére.
(93)
A kulturális sokszínűség megőrzése és előmozdítása ráadásul az európai modell alapelvei között is szerepel. E törekvések az EUMSZ-ben is megjelennek, a 167. cikk (1) bekezdésében (az EK-Szerződés korábbi 157. cikkének (1) bekezdése), amely szerint: „Az Unió hozzájárul a tagállamok kultúrájának virágzásához, tiszteletben tartva nemzeti és regionális sokszínűségüket, ugyanakkor előtérbe helyezve a közös kulturális örökséget”, illetve a 167. cikk (4) bekezdésében, amely szerint: „Az Unió a Szerződések egyéb rendelkezései alá tartozó tevékenysége során, különösen kultúrái sokszínűségének tiszteletben tartása és támogatása érdekében, figyelembe veszi a kulturális szempontokat”.
(94)
A Bizottság ezért úgy ítéli meg, hogy a francia hatóságok által a CELF-nek a francia nyelvű könyvek terjesztéséhez nyújtott támogatás kulturális törekvéseket szolgált.
ii) Az Unión belüli kereskedelmi és versenyfeltételeknek a közös érdekkel ellentétes mértékben történő befolyásolására vonatkozó feltétel
(95)
A Bizottságnak ellenőriznie kell, hogy a szóban forgó intézkedések a francia hatóságok kulturális politikai törekvései szempontjából szükségesek és arányosak voltak-e.
(96)
Előzetesen emlékeztetni kell, hogy a szóban forgó intézkedéseket a Törvényszék 2002. február 28-i említett ítéletének megfelelően a francia nyelvű könyvexport piacán kell vizsgálni.
(97)
Először is, meg kell vizsgálni a támogatás szükségességét.
(98)
A francia hatóságok szerint az intézkedéseket a Kulturális Minisztérium 1980-ban, egy olyan pillanatban hirdette meg, amikor egyes szakmai szereplők (a Hachette csoport, illetve a Messageries du livre) az exportközvetítői piacról való kivonulást fontolgatta. A francia hatóságok szerint a vitatott támogatási mechanizmus rendeltetése az volt, hogy a piaci szereplőket erőfeszítésre ösztönözze annak érdekében, hogy a nem francia nyelvű régiókban működő könyvkereskedők valamennyi francia könyvekre szóló megrendelésének eleget tudjanak tenni. E kötelezettségvállalás biztosította, hogy a francia nyelvű könyvek eljuthassanak minden könyvkereskedőhöz, beleértve a távoli országok apró kereskedéseit is, még akkor is, ha azoknak mindössze néhány, ráadásul esetleg különböző kiadóknál megjelent könyvre van szükségük.
(99)
A SIDE a maga részéről elsősorban az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatot követően benyújtott észrevételek útján jelezte, hogy az érintett támogatás nem volt szükséges. Ennélfogva még ha igaz is, hogy egyes szereplők 1980-ban felhagytak az exportközvetítői tevékenységgel, a SIDE emlékeztet arra, hogy saját szervezete pontosan ebben az időszakban lépett új szereplőként a piacra. A SIDE egyebekben tagadja, hogy a CELF tevékenysége kifejezetten a kis megrendelések feldolgozásához kötődik. Különösen a francia hatóságok által közölt számadatokat kérdőjelezi meg, és úgy véli, hogy a CELF-re és a SIDE-re vonatkozó adatok arányaikban, a két vállalkozás üzleti forgalma, a teljesített megrendelések száma, illetve a rendelési tételek mennyisége tekintetében valójában igen hasonlók. Általánosabb szinten a SIDE kifogásolja azt, ahogyan a francia hatóságok a „kis megrendelések” fogalmát meghatározzák. A SIDE szerint ez a fogalommeghatározás önkényes, mivel egy megrendelés feldolgozásának költsége nem az összegének, hanem a tételek számának függvénye.
(100)
A Bizottság úgy véli, hogy a támogatás szükségességének kérdésében nem kell végleges következtetést levonni, mivel a szükségesség és az arányosság feltétele együttesen teljesül, és a (121) preambulumbekezdésben megállapítást fog nyerni, hogy az arányosság feltételének teljesítését nem bizonyították.
(101)
Másodsorban, a Bizottság úgy véli, hogy az intézkedésnek az Európai Unión belüli kereskedelemre gyakorolt hatása és versenytorzító hatása igen csekély, figyelembe véve elsősorban az intézkedés által érintett összegeket, a francia könyvek más nyelvű könyvekkel való helyettesíthetőségének elenyésző mértékét, valamint a francia nyelvű könyvek nem francia nyelvű országokba irányuló exportja terén a Franciaországból, illetve a Belgiumból és Luxemburgból exportált könyvek volumene közötti nagymértékű eltérést.
(102)
Pontosabban, ami a francia nyelvű könyvexport piacát illeti, a Bizottság megjegyzi, hogy a CELF és a SIDE exportközvetítői tevékenységük keretében francia nyelvű könyvek nem francia nyelvű területeken történő terjesztésével foglalkoznak. A francia nyelvű országokban a nagy könyvkiadók leányvállalataikon vagy képviselőiken keresztül maguk látják el a helyi piacot. Az exportközvetítői tevékenység tehát elhanyagolható szerepet játszik ezeken a piacokon, amelyek ugyanakkor a francia nyelvű könyvek legfőbb felvevőpiacát jelentik.
(103)
A francia nyelvű könyvexport nemzeti piacán a SIDE-hez és a CELF-hez hasonló általános exportközvetítők, valamint kisebb mértékben szakosodott exportközvetítők is jelen vannak, amelyek marginálisan szintén foglalkoznak közvetlenül a végső felhasználók számára történő exporteladással, és ezek csekély konkurenciát jelentenek a két általános exportközvetítő, illetve azon könyvkereskedések számára, amelyek - többnyire alkalmi jelleggel - külföldi könyvesboltoktól vesznek fel rendeléseket, valamint az on-line könyvesboltok számára, amelyek tevékenysége az érintett intézkedés idején még meglehetősen korlátozott volt.
(104)
Az érintett piacon ezért a vitatott intézkedések a felperest érintették a legkedvezőtlenebbül. A francia hatóságok egyrészről megerősítik, hogy a „kis megrendelések programja” elvileg minden arra pályázatot benyújtó vállalkozás előtt nyitva állt, amennyiben az hajlandó volt elfogadni a támogatás odaítéléséhez kapcsolódó feltételeket. Jelzik, hogy a Kulturális Minisztérium 1991. évi elutasítását a SIDE felé azzal indokolta, hogy ő maga nem volt hajlandó teljesíteni az említett támogatás előfeltételeként meghatározott átláthatósági kötelezettséget. Más részről a SIDE jelezte, hogy a francia hatóságok azért utasították el, mert magánvállalkozásként, nem pedig kiadói szövetkezetként működött. A Kulturális Minisztérium ezen felül 1996-ban, a Bizottság 1993. május 18-i határozatának hatályon kívül helyezését követően, az eljárás mielőbbi lezárásának érdekében emlékeztette a SIDE-t, hogy a kis megrendelések támogatási rendszere korántsem a CELF részére fenntartott kiváltság. A Minisztérium 1996. szeptember 3-án kelt levél útján azt javasolta, egy megbeszélés keretében közösen vizsgálják meg, vajon a SIDE is alkalmas lenne-e - azonos átláthatósági feltételek mellett - ugyanazon feladatok ellátására, mint a CELF. Az 1996. szeptember 26-i megbeszélésen a SIDE vezetői tudatták a Kulturális Minisztériummal, hogy nem kívánnak olyan támogatási programból részesülni, amelynek a közösségi joggal való összeegyeztethetősége kétségesnek tűnhet fel a Bizottság előtt.
(105)
Mindazonáltal a fenti (101) és azt követő preambulumbekezdésekben szereplő tények a jelek szerint arra utalnak, hogy a szóban forgó intézkedés meglehetősen korlátozott mértékben befolyásolta az Európai Unión belüli kereskedelmi és versenyfeltételeket.
(106)
A Bizottságnak ugyanakkor az intézkedés arányosságának megállapítására harmadsorban össze kell vetnie a kapott támogatások összegét a CELF által a francia hatóságok szándékának elérése érdekében vállalt költségekkel.
(107)
E célból emlékeztetni kell a megrendelések feldolgozásának azon különböző szakaszaira, amelyekben az egyes felek egyetértenek:
a)
a könyvkereskedő megrendelő lapjának átvétele;
b)
a megrendelés egységesítése;
c)
a megrendelés rögzítése;
d)
a megrendelés továbbítása a kiadóhoz;
e)
a könyvek átvétele;
f)
minden egyes vevő számára egy fizikai hely - a „rekesz” - biztosítása, ahol az általa megrendelt könyveket tárolják;
g)
a csomagolás.
(108)
A francia hatóságok szerint a CELF-et bizonyos, a „kis megrendelések” teljesítéséből eredő költségek terhelték. A francia hatóságok úgy vélik, hogy az exportközvetítés piacán belül egyes megrendelések teljesítése a többletköltségek miatt már semmiképpen nem rentábilis. A francia hatóságok jelezték, hogy a „kis megrendelés” értékének meghatározásához az 500 francia frankos (76,22 EUR) értékküszöböt alkalmazták, és hogy ezt a tapasztalatok alapján állapították meg. A francia hatóságok hangsúlyozták, hogy egyes 500 FRF-nál kisebb összegű megrendelések nyereségesnek, míg más ennél magasabb összegű rendelések veszteségesnek is bizonyulhatnak. Döntésük célja az volt, hogy találjanak egy olyan, gazdaságilag elfogadható módszert, amely arra tudja ösztönözni a CELF-et, hogy kevéssé rentábilis voltuk ellenére teljesítse a kis megrendeléseket.
(109)
Amint azt a Bizottság az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatában is kimondta, a francia hatóságok - az összeegyeztethetőségi vizsgálat keretében - kötelesek meghatározni a CELF által viselt tényleges költségeket.
(110)
E tekintetben az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatában a Bizottság felszólította a francia hatóságokat, hogy a Törvényszék ítélete végkövetkeztetéseinek meghatározása és a támogatás arányosságára vonatkozó határozat meghozatala érdekében szolgáljanak bizonyos információkkal. A Bizottság konkrétan az alábbi tényelemek benyújtását kérte:
-
annak megfelelő indokolása, hogy miért nem állnak rendelkezésre a kis megrendelésekhez kötődő költségek adatai az egyes évekre lebontva, és az arra vonatkozó indokok megfelelő ismertetése, hogy miért elfogadható, hogy kizárólag az 1994. évi adatokat vonatkoztatják a későbbi összegre,
-
az 1994. évi kis megrendelések feldolgozása tényleges (és nem csupán becsült) költségeinek figyelembevétele (legalább egyes költségkategóriák esetében), majd megfelelő indokolás arra vonatkozóan, miért elfogadható, hogy e költségeket az alapján becsülik meg, hogy a CELF összességében mekkora költségeket viselt,
-
hiteles költségmegosztási kulcsok, amelyek lehetővé teszik, hogy a költségek egy részét hozzárendeljék a kis megrendelések feldolgozásához, és amelyek az érintett időszakban valamennyi költségkategóriára alkalmazhatók,
-
az elektronikusan továbbított megrendelések arányában az érintett évek során bekövetkező változására vonatkozó információk,
-
a kis megrendelésekből eredő, az indokolatlan szorzótényezők alkalmazása nélkül számított költségek,
-
számítások azon költségekről, amelyek - szorzótényezők alkalmazása nélkül, illetve a szorzótényezőknek kizárólag a nem távközlési eszköz útján leadott rendelések esetén történő alkalmazását feltételezve - a kis összegű megrendelések kezelése következtében a CELF-et terhelték,
-
a francia hatóságok álláspontja a Törvényszék számítását illetően, amely szerint az említett szorzótényezők hiányában a kis megrendelések feldolgozásához kötődő költségeket több mint 635 000 francia frankkal (96 805,13 EUR) alacsonyabb értékben kellett volna meghatározni, még akkor is, ha a hármas szorzótényezővel növelt költségektől eltérő költségkategóriákat nem veszik figyelembe. Emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszék számítása szerint ebből következően kimutatható lett volna, hogy a kis megrendelések feldolgozásához kapcsolódó tevékenységből származó nyereség meghaladta a 600 000 francia frankot (91 469,41 EUR-t),
-
a francia hatóságok álláspontja azt illetően, hogy a CELF-nek lehetősége volt méltányos nyereséget elkönyvelni.
(111)
A Bizottságnak - amint azt az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatában már jelezte - különösen a francia hatóságtól származó kiegészítő magyarázat és naprakész adatok hiányában nem áll módjában felhasználni a kis megrendelések programjához kapcsolódó támogatásfelhasználási elszámolást, amelyet a francia hatóságok 2003. január 17-én kelt levelükben az 1994. és 2001. év közötti időszakra vonatkozóan benyújtottak, valamint az 1998. március 5-i levélben foglalt, az analitikus könyvelés vizsgálatának lebonyolítására vonatkozó magyarázatokat.
(112)
A francia hatóságok azonban nem nyújtották be a Bizottság által az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatban kért részletes tényelemeket, és a támogatás arányosságának kérdésére vonatkozóan mindössze a 2002. szeptember 17-én, 2003. január 17-én és 2003. március 11-én egyszer már benyújtott információkat küldték meg ismét, amelyeket a Bizottságnak a Törvényszék 2008. április 15-i ítéletére tekintettel ebben a formában nem állt módjában felhasználni.
(113)
A Bizottság szolgálatai ezért 2009. október 8-án kelt levelük útján emlékeztették a francia hatóságokat az egyes említett szempontokkal kapcsolatos tényelemek továbbítására vonatkozó felhívásukra, jelezve egyúttal, hogy amennyiben a Bizottság tíz munkanapon belül nem kapja meg a kért információkat, annak az eljárási rendelet 13. cikke (1) bekezdésével összhangban a rendelkezésére álló információk alapján végleges határozatot kell hoznia, miután a 659/1999/EK rendelet 10. cikke (3) bekezdésének értelmében adott esetben információnyújtási rendelkezést adott ki.
(114)
2009. október 21-én kelt levelükben a francia hatóságok jelezték, hogy nem szolgálhatnak kiegészítő információkkal, és ismét megküldték 2009. június 9-én továbbított észrevételeiket.
(115)
2009. november 20-i határozatában (a továbbiakban: felszólítási határozat) ezért a Bizottság úgy határozott, felszólítja Franciaországot a kért információk benyújtására, mivel azok többszöri kérés ellenére sem érkeztek meg.
(116)
2009. december 2-án kelt levelükben a francia hatóságok jelezték, hogy nem szolgálhatnak kiegészítő információkkal a Bizottság számára, és hogy ismét megküldik 2009. június 9-én továbbított észrevételeiket.
(117)
Az eljárási rendelet 13. cikke kimondja, hogy „A lehetséges jogellenes támogatás vizsgálata (…) határozattal zárul. Amennyiben egy tagállam nem tartja be az információnyújtási rendelkezést, a Bizottság a határozatot a rendelkezésre álló információk alapján hozza meg.”
(118)
Amint az korábban már említésre került, a francia hatóságok nem nyújtották be a Bizottságnak az általa több ízben, utoljára a 2009. november 20-i felszólítási határozatban kért információkat.
(119)
A Bizottság ezért az eljárási rendelet 13. cikkének megfelelően a rendelkezésre álló információk alapján hoz határozatot, mindazonáltal emlékeztetve arra, hogy a francia hatóságok kötelesek bizonyítani a vizsgált támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségét, azaz e támogatás arányosságát.
(120)
A Törvényszék 2008. április 15-i ítélete és a Bizottság rendelkezésére álló információk fényében különösen megállapítható, hogy 1994. évi kis megrendelések feldolgozásának becsült költségei nem vonatkoztathatók a későbbi költségekre. Megállapítható továbbá, hogy nem alkalmazhatók indokolatlan költségmegosztási kulcsok és különösen az elektronikus úton továbbított megrendelések esetén nem használhatók fel azok az adatok, amelyekre vonatkozóan indokolatlan szorzótényezőket alkalmaztak. A Törvényszék ítéletében szereplő, a kis megrendelések feldolgozásához kötődő költségek számítására figyelemmel, és mivel a francia hatóságok nem nyújtották be a Bizottságnak az utóbbi által az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatban felvetett kétségek eloszlatására szolgáló információkat, a támogatás arányosságát tekintve nem állapítható meg a kis megrendelések feldolgozásához kapcsolódó tevékenység veszteséges jellege.
(121)
A Bizottság következésképpen úgy ítéli meg, nem bizonyított, hogy az 1994 és 2001 között nyújtott támogatások megfelelnek az arányosság elvének.
(122)
Ezek a támogatások ezért az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének d) pontja alapján nem összeegyeztethetők a belső piaccal.
b) A támogatások értékelése az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdése c) pontja tekintetében
(123)
Az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja (az EKSz. korábbi 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja) szerint „A belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető […] az egyes gazdasági tevékenységek vagy gazdasági területek fejlődését előmozdító támogatás, amennyiben az ilyen támogatás nem befolyásolja hátrányosan a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben”.
(124)
A Törvényszék 2008. április 15-i ítéletével összhangban az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének d) pontjában (az EK-Szerződés korábbi 87. cikke (3) bekezdésének d) pontjában) foglalt eltérés nem alkalmazható a CELF-nek 1980 és 1993 között nyújtott támogatásokra. Meg kell tehát határozni, hogy alkalmazható-e az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában (az EK-Szerződés korábbi 87. cikke (3) bekezdésének c) pontjában) szereplő eltérés.
(125)
Ugyanígy kell tenni az 1994 és 2001 vége között folyósított támogatások esetében is, amelyekre vonatkozóan a Bizottság a fenti (122) preambulumbekezdésben megállapította, hogy az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének d) pontjában (az EK-Szerződés korábbi 87. cikke (3) bekezdésének d) pontjában) foglalt eltérés nem alkalmazható.
(126)
Annak meghatározása érdekében, hogy az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja (az EKSz. korábbi 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja) lehet-e az összeegyeztethetőség jogalapja, a Bizottságnak meg kell vizsgálnia, hogy a szóban forgó támogatások közös érdeket szolgálnak-e, és hogy a közös érdekkel ellentétes mértékben befolyásolják-e a kereskedelmet.
(127)
A Bizottság véleménye szerint a támogatások, a fenti meghatározás szerint valóban közös érdeket szolgálnak. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az EK-Szerződés korábbi 87. cikke (3) bekezdésének d) pontjában (az EUMSZ jelenlegi 107. cikke (3) bekezdésének d) pontjában) foglalt eltérésnek az Európai Unióról szóló szerződésbe történő beemelése megerősítette a korábbi 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja alapján az Európai Unióról szóló szerződés hatálybalépését megelőzően alkalmazott bizottsági politikát. A Bizottság korábban e cikk alapján engedélyezte a kulturális célú támogatásokat. Ezt a gyakorlatot az Európai Unió Bírósága is megerősítette, például a Törvényszék már említett, 1995. szeptember 18-i ítéletében, amelyben a Törvényszék megállapította, hogy a Bizottság - az EKSz. korábbi 92. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján - kellő megalapozottsággal hozott kedvező határozatot az állam megbízásából a CELF által működtetett három támogatási rendszerről (a légi árufuvarozás támogatása, „Page à Page” program és „Plus” program).
(128)
Ezzel szemben a Bizottság úgy véli, nem bizonyított, hogy a támogatás arányos volt a kívánt céllal.
(129)
A Bizottság az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatában, majd későbbi felszólítási határozatában felszólította a francia hatóságokat, hogy az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjával összefüggésben nyújtsák be a támogatások arányosságára vonatkozó észrevételeiket.
(130)
Amint az korábban már megjegyzésre került, a francia hatóságok nem nyújtották be a Bizottságnak azokat az információkat, amelyek alapján megállapítható lett volna az 1980 óta nyújtott támogatások arányossága, és amelyeket a Bizottság utoljára 2009. november 20-i felszólítási határozatában kért tőlük.
(131)
Az eljárási rendelet 13. cikkének megfelelően a Bizottság ezért a rendelkezésre álló információk alapján hoz határozatot, mindazonáltal emlékeztetve arra, hogy a francia hatóságok kötelesek bizonyítani a vizsgált támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségét, azaz e támogatás arányosságát.
(132)
A támogatásnak az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdése d) pontjának tekintetében vett arányosságát illetően korábban ismertetett érvelés értelemszerűen ebben az esetben is érvényes.
(133)
A Bizottság következésképpen úgy ítéli meg, nem bizonyított, hogy a kifizetett támogatások megfelelnek az arányosság elvének.
(134)
Összegezve a Bizottság úgy gondolja, hogy a szóban forgó intézkedés az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján nem összeegyeztethető a belső piaccal.
C. Az intézkedés értékelése az EUMSZ 106. Cikke (2) bekezdésének tekintetében
(135)
A francia hatóságok többször is hangsúlyozták, hogy a CELF közfeladat ellátására kapott megbízatást, és hogy a vitatott intézkedéseket az EUMSZ 106. cikke (2) bekezdése (az EKSz. korábbi 86. cikke (2) bekezdése) rendelkezéseinek fényében kell értékelni.
(136)
Ez a cikk a következőképpen rendelkezik: „Az általános gazdasági érdekű szolgáltatások működtetésével megbízott vagy a jövedelemtermelő monopólium jellegű vállalkozások olyan mértékben tartoznak a Szerződések szabályai, különösen a versenyszabályok hatálya alá, amennyiben ezek alkalmazása sem jogilag, sem ténylegesen nem akadályozza a rájuk bízott sajátos feladatok végrehajtását. A kereskedelem fejlődését ez nem befolyásolhatja olyan mértékben, amely ellentétes az Unió érdekeivel”.
(137)
Ebben esetben először is meg kell vizsgálni, beszélhetünk-e általános gazdasági érdekű szolgáltatásról. A Bíróság ítélkezési gyakorlatából következően azon ágazatok kivételével, amelyekre vonatkozóan már létezik európai uniós szabályozás, a tagállamok a feltehetően általános gazdasági érdekű szolgáltatások minősítésekor jelentős mérlegelési jogkörrel rendelkeznek. Ennélfogva a Bizottság feladata annak felügyelete, hogy e mérlegelési jogkör gyakorlása során, az általános gazdasági érdekű szolgáltatások meghatározását illetően ne kövessenek el nyilvánvaló hibát.
(138)
A vizsgált esetben a francia hatóságok többször is felhívták a figyelmet arra, hogy a CELF kulturális célú közfeladat ellátására kapott megbízatást, amelynek tartalma a külföldi könyvkereskedőktől francia nyelvű könyvekre szóló valamennyi megrendelés ellátása, függetlenül azok nagyságától és jellegétől. A Bizottság véleménye szerint ez a megbízatás valóban általános gazdasági érdekű szolgáltatásnak tekinthető.
(139)
Másodszor meg kell vizsgálni, hogy a CELF valóban megbízatást kapott-e ezen általános gazdasági érdekű szolgáltatás ellátására. Az Európai Unió ítélkezési gyakorlatával összhangban az államnak egy vagy több hivatalos jogi aktus útján kell megbízást adnia az érintett vállalatoknak az adott szolgáltatás elvégzésére, amelynek formáját az egyes tagállamok maguk határozhatják meg.
(140)
A vizsgált esetben a francia hatóságok több olyan, a CELF és a Kulturális Minisztérium között létrejött szerződést mutattak be, amelyek szerintük igazolják, hogy a CELF tényleges megbízatást kapott a szóban forgó általános gazdasági érdekű szolgáltatás elvégzésére. A francia hatóságok szerint a Könyv- és Olvasásügyi Igazgatóság 2001-ig évről évre szerződést kötött a CELF-fel.
(141)
A francia hatóságok azonban a bizottsági kérések, többek között a felszólítási határozatban foglalt felhívás ellenére nem nyújtották be az egyes érintett évekre vonatkozó közszolgáltatási szerződések másolatát.
(142)
Emellett a Bizottság birtokában lévő szerződések nem határozzák meg a közszolgáltatási kötelezettség pontos jellegét (továbbá azt az összeget sem tüntetik fel bennük, amelyen felül a megrendelések „kis megrendelésnek” tekinthetők). Ennek eredményeképpen még ezekre az évekre vonatkozóan sem létezik olyan jogi aktus, amely kellő pontossággal megnevezné a CELF-re háruló közszolgáltatási kötelezettségeket.
(143)
Következésképpen a Bizottság úgy véli, nem bizonyították, hogy a CELF csakugyan minden vizsgált évben hivatalos határozat útján kapott volna megbízást a kérdéses közszolgáltatási tevékenység végzésére.
(144)
Végül - és tekintve, hogy a szükségességi feltétel meghatározása nem szükséges, mivel a feltételek együttesen teljesülnek - a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az arányosság feltétele sem teljesül.
(145)
A Bizottság rendelkezésére álló szerződések nem szolgálnak magyarázattal a támogatás összegének kiszámítási módjára vonatkozóan. Más részről a CELF számára a támogatásfelhasználási elszámolás benyújtására vonatkozóan előírt kötelezettség mellett nem határozták meg pontosan a kiszámítás, illetve a közszolgáltatási tevékenység költségeinek ellenőrzése alapjául szolgáló paramétereket, amelyek lehetővé tennék annak tisztázását, hogy nem történt-e túlkompenzáció. Továbbá noha a szerződések előírják, hogy amennyiben a támogatás egy részét nem használják fel, évente jelentést kell készíteni, a továbbiakban nem pontosítják e mechanizmus működését, amelyet a jelek szerint a gyakorlatban nem alkalmaztak. Végül általánosságban - amint az az arányossági kritériumnak az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének tekintetében történt vizsgálata keretében is említésre került - a francia hatóságok nem szolgáltak olyan adatokkal, amelyek a Törvényszék ítéletének különböző pontjait figyelembe véve igazolják a támogatások arányosságát.
(146)
Hasonlóképpen nem nyújtották be a Bizottságnak azokat az információkat, amelyek alapján megállapítható lett volna a támogatás arányossága az EUMSZ 106. cikke (2) bekezdésének tekintetében, és amelyeket a Bizottság utoljára 2009. november 20-i felszólítási határozatában kért tőlük.
(147)
Az eljárási rendelet 13. cikkének megfelelően a Bizottság ezért a rendelkezésre álló információk alapján hoz határozatot, mindazonáltal emlékeztetve arra, hogy a francia hatóságok kötelesek bizonyítani a vizsgált támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségét, azaz e támogatás arányosságát.
(148)
A támogatás arányosságának az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdése d) pontjának tekintetében történt vizsgálata keretében is említett okok miatt a Bizottság következésképpen úgy véli, nem bizonyított, hogy a nyújtott támogatások megfelelnek az arányosság elvének.
(149)
A Bizottság ezért úgy ítéli meg, hogy az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése alkalmazásnak feltételei nem teljesülnek.
(150)
Összegezve a Bizottság úgy véli, hogy a „kis megrendelések” programja nevű támogatási mechanizmus, amelyet Franciaország 1980 és 2001 vége között a CELF javára hajtott végre, a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatásnak minősül.
5. JOGVESZTŐ HATÁRIDŐ, RENDKÍVÜLI KÖRÜLMÉNY, JOGOS ELVÁRÁS, A JOGBIZTONSÁG ELVE, AZ ARÁNYOSSÁG ELVE
(151)
Jogellenes és a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatás gyanúja esetén a Bizottságnak elvben fel kell szólítania az érintett tagállamot, hogy hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére. A 659/1999/EK rendelet 14. cikke kimondja, hogy „amennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére.”
(152)
Mindazonáltal a Bizottságnak figyelembe kell vennie az alábbi tényeket.
(153)
Először is a 659/1999/EK rendelet 15. cikke kimondja, hogy a Bizottság támogatás-visszatéríttetésre vonatkozó hatásköre tízéves jogvesztő határidőn belül érvényesíthető. A jogvesztő határidő azon a napon kezdődik, amikor a jogellenes támogatást a kedvezményezettnek nyújtják, és a Bizottság vagy a Bizottság kérésére eljáró tagállam jogellenes támogatással kapcsolatos intézkedései megszakítják a jogvesztő határidőt.
(154)
Amint azt a Bizottság az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatában már kifejtette, mivel e tekintetben az érdekelt felektől nem kapott egyedi észrevételeket, úgy ítéli meg, hogy az előző preambulumbekezdésben említett szabály a vizsgált esetben alkalmazható. A Bíróság a Transalpine ügyben hozott 2006. október 5-i ítéletében (21) megállapította, hogy amennyiben a 659/1999/EK rendelet eljárási jellegű szabályokat tartalmaz, akkor azok a 659/1999/EK rendelet hatálybalépésétől, azaz 1999. április 16-ától kezdődően az állami támogatásokkal kapcsolatban a Bizottság előtt folyamatban lévő valamennyi közigazgatási eljárásra vonatkoznak. Ez az ügy pedig az 1996. június 30-a óta zajló hivatalos vizsgálati eljárás keretébe illeszkedik.
(155)
A vizsgált esetben, mivel a támogatást 1980 óta folyósították és a Bizottság 1992-ben kért tájékoztatást a francia hatóságoktól, úgy tűnik, hogy az 1980-ban és 1981-ben a CELF-nek nyújtott támogatások a jogvesztő határidőt figyelembe véve nem téríttethetők vissza.
(156)
Másodsorban a Bizottság nem követeli meg a támogatás visszatérítését, amennyiben az ellentétes az uniós jog valamelyik általános elvével. Az Európai Unió ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottságnak kötelessége figyelembe venni azokat a rendkívüli körülményeket, amelyek indokolják, hogy lemondjon a jogellenesen nyújtott támogatások visszatéríttetéséről, amennyiben ez a visszatéríttetés ellentétes az uniós jog valamelyik általános elvével.
(157)
A Bizottság az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatában ilyen körülmények között kérte fel a francia hatóságokat, a támogatás kedvezményezettjeit, valamint minden más érdekelt felet, hogy nyújtsák be észrevételeiket a jogos elvárás elve, a jogbiztonság elve, vagy bármely más olyan elv megfelelő alkalmazásáról, amely jogalapot adhat a Bizottságnak arra, hogy ne rendelje el a támogatás visszafizettetését.
(158)
A Bizottság megjegyzi, hogy a francia hatóságok észrevételeikben úgy vélekedtek, hogy rendkívüli körülmények állnak fenn, amelyek lehetővé teszik a támogatás-visszatérítési kötelezettség korlátozását. Ezzel szemben a SIDE véleménye szerint nem léteznek ilyen rendkívüli körülmények.
(159)
E tekintetben a Bizottság emlékeztet arra, hogy az említett CELF-ügyben a kérdést előzetes döntéshozatal céljából előterjesztő bíróság által a Bírósághoz intézett kérdés lényegében arra irányult, hogy a támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító három egymást követő bizottsági határozat elfogadása, amelyeket később a közösségi Bíróság megsemmisített, önmagában olyan rendkívüli körülménynek minősülhet-e, amely indokolja a kedvezményezett támogatás-visszatérítési kötelezettségének korlátozását.
(160)
2010. március 11-i ítéletében a Bíróság először is 2008. február 12-i ítéletére hivatkozott, amelynek 65. és azt követő pontjaiban jelezte, hogy a Bizottság engedélyező határozatának megsemmisítését követően nem kizárt, hogy a jogellenes támogatásból részesülő kedvezményezett olyan rendkívüli körülményekre hivatkozzon, amelyek megalapozhatták az e támogatás szabályszerűségébe vetett bizalmát, és hogy ebből következően megtagadja annak visszafizetését (22).
(161)
A Bizottság ugyanakkor arra is felhívta a figyelmet, hogy a támogatás kedvezményezettje nem alapíthat jogos bizalmat a Bizottság engedélyező határozatára, egyrészről akkor, ha ezt a határozatot a jogorvoslatra nyitva álló határidő alatt megtámadták, majd azt az Európai Unió Bírósága megsemmisítette, másrészről addig, ameddig az ilyen határozattal szembeni jogorvoslatra nyitva álló határidő le nem telik, illetve fellebbezés esetén addig, ameddig az Európai Unió Bírósága arról végleges határozatot nem hoz (23).
(162)
A vizsgált esetben a Bíróság 2010. március 11-i ítéletében kimondta, hogy a harmadik engedélyező bizottsági határozatnak a Törvényszék által 2008. április 15-én hozott ítélettel történő megsemmisítése önmagában nem keletkeztethet jogos bizalmat, és nem minősülhet rendkívüli körülménynek (24).
(163)
A Bíróság hozzátette, hogy a három megsemmisítés nem túl gyakori sorozata kifejezheti mindenekelőtt az ügy bonyolultságát, és - ahelyett, hogy jogos bizalmat keletkeztetne - inkább kétségeket ébreszthet a kedvezményezettben a vitatott támogatás összeegyeztethetőségét illetően. A Bíróság elismeri, hogy meglehetősen ritka az a helyzet, amikor három egymást követő kereset eredménye három megsemmisítés, ám úgy véli, hogy az ilyen körülmények mindazonáltal illeszkednek az igazságszolgáltatási rendszer normális működésébe, amely biztosítja azon jogalanyoknak a lehetőséget, akik úgy vélik, hogy egy támogatás jogellenességének következményei sújtják őket, hogy megtámadják az ezen helyzet alapjának tekintett, egymást követő határozatokat.
(164)
A Bizottság továbbá a vizsgált esetben úgy ítélte meg, hogy rendkívüli körülmény fennállta nem fogadható el a jogbiztonság elve szempontjából (25). Valójában, ameddig a Bizottság nem hoz megerősítő határozatot, illetve ameddig az ilyen határozattal szembeni jogorvoslatra nyitva álló határidő le nem telik, a kedvezményezett nem lehet biztos a tervezett támogatás jogszerűségében, ily módon nem hivatkozhat sem a jogos bizalom, sem a jogbiztonság elvére.
(165)
Mindemellett, amint azt a Bíróság 2010. március 11-i ítéletében jelezte (26), rendkívüli körülmény fennállta nem fogadható el az arányosság elve szempontjából sem. Ugyanis a jogellenes támogatás visszatéríttetés útján történő megszüntetése a támogatás jogellenessége megállapításának logikus következménye, ily módon ezen támogatásnak a korábbi helyzet visszaállítása érdekében történő visszatéríttetése főszabály szerint nem tekinthető a szerződés állami támogatásokra vonatkozó rendelkezéseinek célkitűzéseihez képest aránytalan intézkedésnek.
(166)
A Bíróság következésképpen megállapította, hogy három egymást követő, valamely támogatást összeegyeztethetőnek nyilvánító európai bizottsági határozat elfogadása, amelyeket a közösségi bíróság ezt követően megsemmisített, önmagában nem minősülhet olyan rendkívüli körülménynek, amely korlátozhatná a kedvezményezettnek e jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatás visszatérítésére vonatkozó kötelezettségét.
(167)
A fentiekre figyelemmel és olyan további tények hiányában, amelyek rendkívüli körülménynek minősülhetnének, a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a vizsgált esetben nem áll fenn olyan rendkívüli körülmény, amely korlátozhatná a CELF-nek a szóban forgó támogatás visszatérítésére vonatkozó kötelezettségét (kivéve a fentiek értelmében az 1980-ban és 1981-ben folyósított összegeket).
6. VISSZAFIZETTETÉS
(168)
A 659/1999/EK rendelet 14. cikke értelmében a francia hatóságoknak tehát vissza kell fizettetniük a CELF-fel a „kis megrendelések” program címén 1982 és 2001 között részére folyósított támogatások összegét.
(169)
A táblázat adatai alapján (27) a CELF által visszafizetendő, 1982 és 2001 között nyújtott támogatás teljes összege 4 631 401 EUR, amelyre kamatot kell felszámítani.
(170)
A 659/1999/EK rendelet 14. cikke (2) bekezdése értelmében a visszatérítésre kerülő támogatásnak magában kell foglalnia a kamatot, amely attól a naptól esedékes, amikor a jogellenes támogatást a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották, addig a napig, amíg visszafizetésre nem került.
(171)
A Bíróság 2000. október 12-i, Magefesa-ügyben hozott ítéletéből (28) ugyanakkor az következik, hogy amennyiben egy vállalat ellen csődeljárás indul és a nemzeti jogszabályok ezt lehetővé teszik, azokat a kamatokat, amelyek a vállalati csődnyilatkozatot megelőzően jogellenesen nyújtott támogatások összege után e nyilatkozatot követően esedékesek, nem kell kifizetni.
(172)
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy 2010. január 27-én benyújtott megjegyzésükben a francia hatóságok tájékoztatták a Bizottságot a CELF jelenlegi helyzetéről.
(173)
A CELF pénzügyi helyzetét figyelembe véve a vállalatot 2009. február 25-én védintézkedési eljárás alá helyezték, és felszámolót neveztek ki.
(174)
Az állami támogatásokkal kapcsolatos per esetére a francia állam az alábbi követeléseket tette: 11 885 785,02 EUR (kamatfizetés címén, az Államtanács 2008. december 19-i említett ítéletével összhangban) és 4 814 339,9 EUR (az 1980 és 2001 között kapott támogatások tényleges tőkeösszegének visszatérítése címén).
(175)
A francia hatóságok jelezték, hogy a követelések állapotából következően 21 254 232,29 EUR teljes összegű tartozás esetében a vitatott követelések összege 17 045 039,50 EUR.
(176)
Megállapítva, hogy a visszafizetés nyilvánvalóan lehetetlen, a felszámoló kezdeményezte a védintézkedési eljárás csődeljárássá történő átváltását, különösen az állami követelések tekintetében.
(177)
A Párizsi Kereskedelmi Bíróság 2009. szeptember 9-i határozatában, miután megállapította a tevékenység folytatására irányuló terv lehetőségét kizáró tartozások fennállását, elrendelte a CELF bírósági felszámolását, és felszámolót nevezett ki. A Bíróság két évben határozta meg azt az időt, amikorra a bírósági felszámolás lezárását meg kell vizsgálni. A francia hatóságok jelezték, hogy a folyamatban lévő és/vagy várható eljárások ugyanakkor indokolhatják a bírósági felszámolás lezárásának későbbi időpontját.
(178)
A francia hatóságok felhívták a figyelmet arra, hogy a CELF valamennyi alkalmazottját elbocsátották, és hogy a felszámolást végző egység 2009. december 31-én megszűnt. A fennmaradó tevékenység kizárólag az ügyfelek esedékes tartozásainak behajtására irányul.
(179)
A francia hatóságok 2010. március 9-én kelt e-mail üzenetükben tudatták, hogy a CELF-fel szembeni felszámolási eljárás a vállalati felszámolási eljárás szokásos előírásainak megfelelően történt.
(180)
A francia hatóságok által a Bizottsághoz eljuttatott információk szerint a CELF immár semmilyen gazdasági tevékenységet nem folytat.
(181)
Következésképpen, tekintettel a CELF ellen zajló felszámolási eljárásra, a francia hatóságoknak az összeegyeztethetetlen támogatás visszafizettetésére irányuló kötelezettségükkel összefüggésben különösen biztosítaniuk kell, hogy tiszteletben tartsák a kedvezményezett vállalkozás felszámolása esetén alkalmazandó ítélkezési gyakorlatot (29). Ebből különösen az következik, hogy a CELF eszközeit piaci áron értékesítik, hogy az állam a jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatások visszatéríttetéséből eredő követeléseit a felszámolás alatt álló vállalkozás tartozásaként számolja el, valamint hogy az eljárás valamennyi szakaszában, illetve a felszámolás idején hitelezői jogait teljeskörűen érvényesíti.
(182)
Ami a kamatszámítást illeti, meg kell jegyezni, hogy a francia jogban a Kereskedelmi Törvénykönyv L 622-28. cikke úgy rendelkezik, hogy „a [védintézkedési eljárás] megindításáról szóló határozattal megszűnik a törvényes és szerződéses kamatok, valamint valamennyi késedelmi kamat és növekmény esedékessége”.
(183)
Következésképpen ebben az ügyben a CELF részére folyósított összegeket attól a naptól, amikor azokat rendelkezésre bocsátották, 2009. február 25-ig, azaz a Párizsi Kereskedelmi Bíróság azon ítéletének napjáig terheli kamat, amelyben a 2009. szeptember 9-i ítélettel később csődeljárássá alakított védintézkedési eljárás megindításáról határozott.
7. KÖVETKEZTETÉS
(184)
A Bizottság megállapítja, hogy Franciaország az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdésének rendelkezéseit megszegve jogellenesen nyújtott támogatást a CELF részére.
(185)
Ez a támogatás összeegyeztethetetlen a belső piaccal, és azt a francia hatóságoknak vissza kell fizettetniük (kivéve az 1980-ban és 1981-ben folyósított összegeket, amelyekre vonatkozóan a követelések elévültek).
(186)
A francia hatóságok 4 631 401 EUR összeget kötelesek visszafizettetni a CELF-fel, az 1982 óta évente nyújtott valamennyi támogatásra számított kamatokkal növelve. A visszafizettetendő összeget attól a naptól terheli kamat, amikor azt a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották, 2009. február 25-ig, azaz a Párizsi Kereskedelmi Bíróság védintézkedési eljárást megindító ítéletének napjáig,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Franciaország által a Coopérative d’exportation du livre français (CELF) részére az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikke (3) bekezdésének rendelkezéseit megszegve jogellenesen odaítélt állami támogatás összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
2. cikk
(1) Franciaország köteles visszafizettetni a CELF részére az 1. cikkben említett, támogatás címén 1982 és 2001 között folyósított 4 631 401 EUR összeget.
(2) A visszafizettetendő összeget attól a naptól, amikor azt a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották, 2009. február 25-ig, azaz a Párizsi Kereskedelmi Bíróság védintézkedési eljárást megindító ítéletének napjáig terheli kamat.
(3) A kamatokat a 794/2004/EK rendelet V. fejezetével összhangban, kamatos kamattal kell kiszámítani.
3. cikk
(1) A 2. cikkben említett támogatás visszafizettetésnek haladéktalanul és hatékonyan kell megtörténnie.
(2) Franciaországnak biztosítania kell, hogy e határozatot az arról való értesítéstől számított négy hónapon belül végrehajtsák.
4. cikk
(1) Az e határozatról való értesítéstől számított két hónapon belül Franciaország az alábbi információkat rendelkezésre bocsátja:
a)
a kedvezményezettel visszafizettetendő teljes összeg (tőke és kamatok);
b)
az e határozatnak való megfelelés érdekében meghozott és tervezett intézkedések részletes bemutatása;
c)
az azt igazoló dokumentumok, hogy a kedvezményezettet felszólították a támogatás visszafizetésére.
(2) Franciaország, amíg a 2. cikkben említett támogatás visszafizetése be nem fejeződött, folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtása érdekében hozott nemzeti intézkedésekről. Franciaország a Bizottság egyszerű kérésére azonnal benyújtja annak az információkat azokra a tervezett és már elfogadott intézkedésekre vonatkozóan, amelyek az e határozatnak való megfeleléséhez szükségesek. Részletes információkkal szolgál továbbá a kedvezményezettel már visszafizettetett támogatási összegekre és visszafizettetési kamatokra vonatkozóan.
5. cikk
E határozat címzettje Franciaország.
Kelt Brüsszelben, 2010. december 14-én.


Input:
RÈGLEMENT (UE) No 1197/2010 DE LA COMMISSION
du 14 décembre 2010
interdisant la pêche du cabillaud dans les eaux internationales des zones I et II b par les navires battant pavillon du Portugal
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1224/2009 du Conseil du 20 novembre 2009 instituant un régime communautaire de contrôle afin d’assurer le respect des règles de la politique commune de la pêche (1), et notamment son article 36, paragraphe 2,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (UE) no 53/2010 du Conseil du 14 janvier 2010 établissant, pour 2010, les possibilités de pêche pour certains stocks halieutiques et groupes de stocks halieutiques, applicables dans les eaux de l'UE et, pour les navires de l'UE, dans les eaux soumises à des limitations de capture (2) fixe des quotas pour 2010.
(2)
Il ressort des informations communiquées à la Commission que le volume des captures effectuées dans le stock visé à l’annexe du présent règlement par les navires battant pavillon de l’État membre visé à ladite annexe ou enregistrés dans cet État membre dépasse le quota attribué pour 2010.
(3)
Il est donc nécessaire d’interdire les activités de pêche pour ce stock,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Épuisement du quota
Le quota de pêche attribué pour 2010 à l’État membre visé à l'annexe du présent règlement pour le stock figurant dans celle-ci est réputé épuisé à compter de la date indiquée dans ladite annexe.
Article 2
Interdictions
Les activités de pêche concernant le stock visé à l’annexe du présent règlement par les navires de pêche battant pavillon de l’État membre mentionné à ladite annexe ou enregistrés dans cet État membre sont interdites à compter de la date fixée dans cette annexe. En particulier, la détention à bord, le transfert, le transbordement et le débarquement de poissons prélevés par lesdits navires dans le stock concerné sont également interdits après cette date.
Article 3
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 14 décembre 2010.


Input:
РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1200/2010 НА КОМИСИЯТА
от 14 декември 2010 година
за забрана на риболова на сайда в норвежки води от зони I и II от страна на съдове под флага на Португалия
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 г. за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството (1), и по-специално член 36, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 53/2010 на Съвета от 14 януари 2010 г. за установяване на възможностите за риболов на определени рибни запаси и групи от рибни запаси за 2010 г., приложими във водите на ЕС и за корабите на ЕС във води, които подлежат на ограничения на улова (2), се определят квотите за 2010 г.
(2)
Съгласно информацията, получена от Комисията, с улова на посочения в приложението към настоящия регламент рибен запас от плавателни съдове под флага на посочената в същото приложение държава-членка или регистрирани в нея, е изчерпана отпуснатата за 2010 г. квота.
(3)
Следователно е необходимо да се забрани риболовната дейност за посочения рибен запас,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изчерпване на квотата
Квотата за риболов на посочения в приложението към настоящия регламент рибен запас, отпусната за 2010 г. на определената в същото приложение държава-членка, се счита за изчерпана от датата, указана в същото приложение.
Член 2
Забрани
Забранява се риболовната дейност за посочения в приложението към настоящия регламент рибен запас от страна на плавателни съдове, плаващи под флага на или регистрирани в посочената в същото приложение държава-членка, считано от указаната в приложението дата. По-специално се забраняват задържането на борда, преместването, трансбордирането или разтоварването на суша на този рибен запас, уловен от горепосочените плавателни съдове след тази дата.
Член 3
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 14 декември 2010 година.


Input:
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1196/2010
ze dne 14. prosince 2010,
kterým se stanoví zákaz rybolovu hlubinných druhů žraloků ve vodách Společenství a ve vodách nespadajících pod svrchovanost nebo do jurisdikce třetích zemí oblasti X plavidly plujícími pod vlajkou Portugalska
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky (1), a zejména na čl. 36 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1359/2008 ze dne 28. listopadu 2008, kterým se pro roky 2009 a 2010 stanoví rybolovná práva na některé populace hlubinných druhů ryb pro rybářská plavidla Společenství (2), stanoví kvóty pro roky 2009 a 2010.
(2)
Podle informací, jež Komise obdržela, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2010.
(3)
Je proto nutné zakázat rybolov uvedené populace,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená na rok 2010 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze. Po tomto datu se zejména zakazuje úlovky z uvedené populace odlovené těmito plavidly uchovávat na palubě, přemísťovat, překládat nebo vykládat.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. prosince 2010.


Input:
VERORDENING (EU) Nr. 1180/2010 VAN DE COMMISSIE
van 13 december 2010
tot vaststelling van de forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijs van bepaalde groenten en fruit
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gelet op het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gelet op Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten („integrale-GMO-verordening”) (1),
Gelet op Verordening (EG) nr. 1580/2007 van de Commissie van 21 december 2007 tot vaststelling van bepalingen voor de uitvoering van de Verordeningen (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96 en (EG) nr. 1182/2007 van de Raad in de sector groenten en fruit (2), en met name op artikel 138, lid 1,
Overwegende hetgeen volgt:
Bij Verordening (EG) nr. 1580/2007 zijn, op grond van de resultaten van de multilaterale handelsbesprekingen van de Uruguayronde, de criteria vastgesteld aan de hand waarvan de Commissie voor de producten en de perioden die in bijlage XV, deel A, bij die verordening zijn vermeld, de forfaitaire waarden bij invoer uit derde landen vaststelt,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
De in artikel 138 van Verordening (EG) nr. 1580/2007 bedoelde forfaitaire invoerwaarden worden vastgesteld in de bijlage bij de onderhavige verordening.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op 14 december 2010.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 13 december 2010.


Input:
REGLAMENTO (UE) No 1181/2010 DE LA COMISIÓN
de 13 de diciembre de 2010
por el que se prohíbe la pesca de anchoa en la zona VIII por parte de los buques que enarbolan pabellón de España
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1224/2009 del Consejo, de 20 de noviembre de 2009, por el que se establece un régimen comunitario de control para garantizar el cumplimiento de las normas de la política pesquera común (1), y, en particular, su artículo 36, apartado 2,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (UE) no 53/2010 del Consejo, de 14 de enero de 2010, por el que se establecen, para 2010, las posibilidades de pesca para determinadas poblaciones y grupos de poblaciones de peces, aplicables en aguas de la UE y, en el caso de los buques de la UE, en las demás aguas donde sea necesario establecer limitaciones de capturas (2), fija las cuotas para el año 2010.
(2)
Según la información recibida por la Comisión, las capturas de la población citada en el anexo del presente Reglamento por parte de buques que enarbolan pabellón del Estado miembro o que están matriculados en el Estado miembro mencionado en dicho anexo han agotado la cuota asignada para 2010.
(3)
Es necesario, por lo tanto, prohibir las actividades pesqueras dirigidas a esa población.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Agotamiento de la cuota
La cuota de pesca asignada para el año 2010 al Estado miembro mencionado en el anexo del presente Reglamento respecto a la población citada en dicho anexo se considerará agotada a partir de la fecha indicada en éste.
Artículo 2
Prohibiciones
Se prohíben las actividades pesqueras dirigidas a la población citada en el anexo del presente Reglamento por parte de los buques que enarbolan pabellón del Estado miembro o que están matriculados en el Estado miembro mencionado en dicho anexo a partir de la fecha indicada en éste. Después de la fecha en cuestión, estará prohibido, en particular, mantener a bordo, trasladar, transbordar o desembarcar capturas de esta población efectuadas por tales buques.
Artículo 3
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 13 de diciembre de 2010.