Input:
32011R0405
L 108/3
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
19.04.2011.
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) br. 405/2011
od 19. travnja 2011.
o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određenih šipki i profila od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja 2009. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1) (Osnovna uredba), a posebno njezin članak 15. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog koji je podnijela Europska komisija nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
1. POSTUPAK
1.1. Privremene mjere
(1)
Komisija je Uredbom (EU) br. 1261/2010 (2) (Privremena uredba) uvela privremenu kompenzacijsku pristojbu na uvoz određenih šipki i profila od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije.
(2)
Postupak je pokrenut nakon što je Europska federacija proizvođača željeza i čelika (Eurofer) (podnositelj zahtjeva) 15. veljače 2010. uložila pritužbu u ime proizvođačâ koji predstavljaju većinski udio, u ovom slučaju više od 25 % ukupne proizvodnje određenih šipki od nehrđajućeg čelika u Uniji.
(3)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 23. Privremene uredbe, ispitni postupak subvencioniranja i štete obuhvatio je razdoblje od 1. travnja 2009. do 31. ožujka 2010. („razdoblje ispitnog postupka” ili „RIP”). Ispitivanje kretanja važnih za procjenu štete obuhvatilo je razdoblje od 2007. do kraja razdoblja ispitnog postupka (razmatrano razdoblje).
1.2. Daljnji postupak
(4)
Nakon objave bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih je odlučeno uvesti privremene kompenzacijske mjere (privremena objava), nekoliko zainteresiranih stranaka podnijelo je pisane podneske u kojima su iznijele svoje stavove o privremenim nalazima. Strankama koje su to zatražile dana je mogućnost da budu saslušane. Komisija je nastavila tražiti podatke koje je smatrala potrebnima za svoje konačne nalaze. Usmeni i pisani komentari zainteresiranih stranaka razmatrani su i, prema potrebi, uzeti u obzir.
(5)
Sve su stranke obaviještene o bitnim činjenicama i razmatranjima na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz određenih šipki od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije i konačna naplata iznosa osiguranih privremenom pristojbom. Nakon te konačne objave također im je dano razdoblje unutar kojeg su mogle uložiti prigovor.
1.3. Stranke na koje se postupak odnosi
(6)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču stranaka na koje se postupak odnosi, potvrđuju se uvodne izjave 5. do 22. Privremene uredbe.
2. DOTIČNI PROIZVOD I ISTOVJETAN PROIZVOD
2.1. Dotični proizvod
(7)
Podsjeća se da je, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 24. Privremene uredbe, „dotični proizvod” definiran kao šipke i profili od nehrđajućeg čelika, hladno obrađeni ili hladno dovršeni bez daljnje obrade, osim šipki i profila, kružnog presjeka, promjera 80 mm ili više, podrijetlom iz Indije, trenutačno uvršten u oznake KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 i 7222 20 89.
(8)
Jedan proizvođač izvoznik iz Indije tvrdio je kako šipke od nehrđajućeg čelika, kružnog presjeka, promjera manjeg od 80 mm, ali izvan granica dozvoljenog odstupanja od H6 do H11 treba isključiti iz ispitnog postupka jer ne potpadaju u opseg proizvoda.
(9)
Ovaj argument je odbačen, jer se opseg proizvoda ne odnosi na dozvoljena odstupanja. Kontrolni broj proizvoda (PCN) u upitniku ne sadrži polje za dozvoljena odstupanja ograničena na raspon od H6 do H11, nego služi samo za usporedbu i nema obvezujuće posljedice za proizvod nad kojim se provodi ispitni postupak. Stoga se zaključuje da proizvode izvan raspona dozvoljenog odstupanja od H6 do H11 ne treba isključiti.
(10)
Treba napomenuti da su za izračun privremenih marža subvencije i štete u obzir uzeti proizvodi izvan raspona dozvoljenog odstupanja od H6 do H11.
2.2. Istovjetan proizvod
(11)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču istovjetnog proizvoda, potvrđuje se uvodna izjava 25. Privremene uredbe.
3. SUBVENCIONIRANJE
3.1. Uvod
(12)
U uvodnoj izjavi 26. Privremene uredbe upućuje se na sljedeće programe koji navodno uključuju dodjeljivanje subvencija:
(a)
Program prava na povrat carinskih pristojba;
(b)
Program po prethodnom odobrenju;
(c)
Program za poticanje izvoza osnovnih sredstava;
(d)
Program izvozno orijentiranih jedinica;
(e)
Program kreditiranja izvoza.
(13)
Industrija Unije postavila je pitanje je li Komisija propustila uzeti u obzir brojne programe subvencija i stoga smatrala da su subvencije, za koje je utvrđeno da su ih primili indijski proizvođači, podcijenjene.
(14)
Kao odgovor na to treba napomenuti da je pritužba sadržavala veliki broj nacionalnih i lokalnih programa subvencija koji su uključeni u upitnik proizvođačima izvoznicima u Indiji i koje je Komisija ispitala. Međutim, samo je za programe navedene u gornjoj uvodnoj izjavi 12. utvrđeno da su ispitani proizvođači izvoznici iz uzorka primili subvencije.
(15)
Industrija Unije također je tvrdila da su nalazi Komisije u suprotnosti s nalazom Ministarstva trgovine SAD-a u nedavnom kompenzacijskom postupku o izvozu određenog čelika iz Indije kada su utvrđene puno veće subvencije. Međutim, treba napomenuti da se ovaj nalaz odnosi na drugi proizvod i obuhvaća drugo razdoblje ispitnog postupka. Stoga se ovaj argument odbacuje.
(16)
Budući da nije bilo nikakvih drugih komentara, potvrđuju se uvodne izjave 26. do 28. Privremene uredbe.
3.2. Program prava na povrat carinskih pristojba (DEPBS)
(17)
Nekoliko stranaka je tvrdilo da DEPBS ne bi trebalo smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere, jer je svrha programa prebijanje uvoznih carina. Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 38. Privremene uredbe, ovaj program ne može se smatrati dozvoljenim sustavom povrata carine ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe, jer nije u skladu s pravilima utvrđenima u Prilogu I. točki i., Prilogu II. (definicije i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicije i pravila za povrat kao zamjenu) Osnovnoj uredbi. Osobito, izvoznik nema obvezu doista koristiti robu uvezenu bez carine u proizvodnom postupku, a iznos kredita ne računa se u odnosu na stvarno iskorištene ulazne materijale. Osim toga, nema sustava ni postupka na snazi koji bi potvrdili koji se ulazni materijali koriste u proizvodnom postupku izvoznog proizvoda ili je li došlo do prekomjernog plaćanja uvoznih carina u smislu točke i. Priloga I. i Priloga II. i III. Osnovnoj uredbi. Konačno, izvoznik ispunjava uvjete za povlastice DEPBS-a bez obzira uvozi li uopće bilo kakve ulazne materijale ili ne. Da bi dobio povlasticu, dovoljno je da izvoznik jednostavno izvozi robu bez dokazivanja da su svi ulazni materijali bili uvezeni. Stoga čak i izvoznici, koji sve svoje ulazne materijale nabavljaju lokalno i ne uvoze robu koja bi se mogla koristiti kao ulazni materijal, još uvijek imaju pravo na povlastice DEPBS-a. Stoga se ovi argumenti odbacuju.
(18)
U slučaju prodaje dozvole za DEPBS, jedna je stranka tvrdila da je stvarna prodajna cijena bila ispod vrijednosti dozvole te da je stoga povlastica bila manja. U tom pogledu, treba napomenuti da je povlastica na temelju ovog programa izračunata na temelju iznosa kredita dodijeljenog u dozvoli bez obzira je li dozvola korištena za prebijanje uvoznih carina ili je dozvola stvarno prodana. Smatra se da je svaka prodaja dozvole po cijeni manjoj od nominalne cijene čista komercijalna odluka koja ne mijenja iznos povlastice primljene na temelju ovog programa. Stoga se ovaj argument odbacuje.
(19)
Jedna je stranka, nadalje, tvrdila da čak i kad bi se DEPBS smatrao programom protiv kojeg se mogu uvesti kompenzacijske mjere, povlastica primljena na temelju programa ne bi se trebala temeljiti na izvoznoj vrijednosti, nego na stvarnom korištenju dozvole za DEPBS. U tom pogledu treba podsjetiti da se u skladu s člankom 3. stavkom 2. i člankom 5. Osnovne uredbe, iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere računao prema povlastici koja je dodijeljena primatelju, za koju je utvrđeno da postoji tijekom razdoblja ispitnog postupka. U tom smislu, smatralo se da je povlastica dodijeljena primatelju u vrijeme kada je obavljen izvozni posao prema ovom programu. U tom trenutku, Vlada Indije obvezna je odustati od naplate carine, što predstavlja financijski doprinos u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. Osnovne uredbe. Kada carinska tijela izdaju izvoznu otpremnicu u kojoj je, među ostalim, naveden iznos kredita DEPBS-a koji se treba odobriti za taj izvozni posao, Vlada Indije ne može više odlučivati o dodjeljivanju kredita DEPBS-a. Na temelju činjenice da je trgovačko društvo svjesno da će primiti subvenciju na temelju DEPBS-a, to trgovačko društvo je u prednosti, jer može uračunati subvencije nudeći niže cijene. Za dodjelu povlastice odlučujući je trenutak izvoza, a ne naknadno korištenje, jer izvoznik kojem je već dodijeljeno takvo pravo ima bolji financijski položaj. Stoga se ova tvrdnja odbacuje.
(20)
Budući da nije bilo nikakvih drugih komentara koji se tiču ovog programa, potvrđuju se uvodne izjave 29. do 41. Privremene uredbe.
3.3. Program po prethodnom odobrenju (AAS)
(21)
Jedna je stranka tvrdila da se AAS treba smatrati sustavom povrata carine, jer se uvezeni materijali koriste za proizvodnju izvozne robe. Kao odgovor na ovaj argument, u uvodnoj izjavi 54. Privremene uredbe objašnjeno je da se potprogram korišten u ovom slučaju ne može smatrati dozvoljenim sustavom povrata carine ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe. On nije u skladu s pravilima navedenima u Prilogu I. podtočki i., Prilogu II. (definicije i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicije i pravila za povrat kao zamjenu) Osnovnoj uredbi. Vlada Indije nije učinkovito primjenjivala sustav ili postupak provjere kako bi potvrdila jesu li i u kojem iznosu ulazni materijali potrošeni u proizvodnji izvoznog proizvoda (Prilog II. poglavlje II. članak 4. Osnovnoj uredbi i, u slučaju programa povrata kao zamjene, Prilog III. poglavlje II. članak 2. Osnovnoj uredbi). Također se smatra da standardne ulazno-izlazne norme (SION) za dotični proizvod nisu bile dostatno precizne i da se same ne mogu smatrati sustavom provjere stvarne potrošnje, jer oblik tih standardnih normi ne omogućuje vladi Indije da dovoljno precizno provjeri iznos ulaznih materijala potrošen u proizvodnji za izvoz. Osim toga, Vlada Indije nije provela daljnje ispitivanje na temelju stvarnih ulaznih materijala koji se koriste, iako bi to obično trebalo provesti ako nema učinkovito primijenjenog sustava provjere (Prilog II. poglavlje II. članak 5. i Prilog III. poglavlje II. članak 3. Osnovnoj uredbi). Ovaj potprogram je stoga podložan uvođenju kompenzacijskih mjera i tvrdnja se odbacuje.
(22)
S obzirom na izračun iznosa subvencije, i suprotno podnesku jedne stranke, korist iz AAS-a koja je ostvarena na drukčiji način, a ne na temelju dotičnog proizvoda, trebala se razmotriti kod utvrđivanja iznosa koristi protiv koje se može uvesti kompenzacijska mjera. Na temelju AAS-a ne postoji nikakva obveza koja ograničava korištenje povlastice za uvoz ulaznog materijala bez carine vezanog za konkretni proizvod. Stoga dotični proizvod može koristiti sve ostvarene povlastice na temelju AAS-a.
(23)
Budući da nije bilo nikakvih drugih komentara koji se tiču ovog programa, potvrđuju se uvodne izjave 42. do 58. Privremene uredbe.
3.4. Program za poticanje izvoza osnovnih sredstava (EPCGS)
(24)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču ovog programa, potvrđuje se uvodna izjava 59. Privremene uredbe.
3.5. Program izvozno orijentiranih jedinica (EOUS)
(25)
Prije rješavanja nekoliko komentara trgovačkog društva u uzorku koji je imao status EOU-a, treba podsjetiti da je najvažnija obveza EOU-a, kao što se navodi u politici FT-a 2004.-2009. i politici FT-a 2009.-2014., ostvarivanje neto zarade od promjene deviznog tečaja (NFE), tj. u referentnom razdoblju (5 godina) ukupna vrijednost izvoza mora biti viša od ukupne vrijednosti uvezene robe. Sva poduzeća koja se načelno obvezuju izvoziti svu svoju proizvodnju robe ili usluga mogu se uključiti u EOUS.
(26)
Za uzvrat, izvozno orijentirane jedinice imaju pravo na veliki broj koncesija navedenih u uvodnoj izjavi 66. Privremene uredbe. One de iure zavise od ostvarenog izvoza te se stoga smatraju specifičnima i podložnima uvođenju kompenzacijskih mjera na temelju članka 4. stavka 4. prvog podstavka točke (a) Osnovne uredbe. Cilj izvoza EOU-a, kako je navedeno u poglavlju 6.1. politike FT-a 2009.-2014., jest conditio sine qua non za dobivanje subvencija.
(27)
Sva izuzeća koja EOU uživa de iure zavise od ostvarenog izvoza. EOUS se ne može smatrati dozvoljenim sustavom povrata carina ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe. On nije u skladu sa strogim pravilima navedenima u Prilogu I. točkama (H) i i., Prilogu II. (definicije i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicije i pravila za povrat kao zamjenu) Osnovnoj uredbi.
(28)
Osim toga, nije potvrđeno da Vlada Indije ima učinkoviti sustav ili postupak provjere na snazi kojim bi se potvrdilo jesu li i u kojoj količini ulazni materijali koji su nabavljeni bez carina i/ili poreza na promet iskorišteni u proizvodnji izvoznog proizvoda (Prilog II. poglavlje II. članak 4. Osnovnoj uredbi i, u slučaju programâ povrata kao zamjene, Prilog III. poglavlje II. članak 2. Osnovnoj uredbi). Sustav provjere koji je na snazi prati obvezu neto zarade od promjene deviznog tečaja (NFE), a ne potrošnju uvoza u odnosu na proizvodnju izvezene robe.
(29)
Prema mišljenju stranke sa statusom EOU-a, mogućnost uvođenja kompenzacijske mjere protiv bilo koje povlastice koristi ovisi o dva uvjeta: i. nedostatka sustava provjere; i ii. postojanja pretjeranog otpusta. Kao odgovor na ovo, treba napomenuti da je važno za vladu Indije da pokaže da je uspostavila odgovarajući sustav provjere kako bi se odredilo koji su ulazni materijali korišteni u proizvodnom postupku i u kojem iznosu. Nedostatak odgovarajućeg sustava provjere rješavat će se u nastavku teksta. Pitanje pretjeranog otpusta važno je samo u slučaju kada se određuje da je program, u ovom slučaju EOUS, bona fide program povrata carine koji ispunjava uvjete Priloga I., II. i III. Osnovnoj uredbi. Kako je već objašnjeno u gornjoj uvodnoj izjavi 27., EOUS se ne može smatrati dozvoljenim sustavom povrata carina ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe.
(30)
Stranka je dalje naglasila da je EOU sustav koji omogućava uvoz sirovina bez carine za izvoz konačne robe. Stranka je tvrdila da se sustav EOU-a može izjednačiti s posebnim carinskim postupkom olakšice za unutarnju preradu, a ne povratom carine. Tvrdila je da, bez obzira je li ishod ta dva sustava teoretski isti (izvoz robe koja uključuje sirovine za koje se odustalo od naplate carine na uvoz), među njima postoje značajne razlike. Kao potporu tvrdnji, stranka je tvrdila da u sustavu povrata carine, izvoznik ima pravo tražiti povrat carina za sirovine ugrađene u konačnu robu. U sustavu unutarnje prerade, izvoznik je izuzet od svih uvoznih carina, ali nema pravnu obvezu platiti pristojbe za bilo koju konačnu robu prodanu u zemlji. Stranka je tvrdila da na temelju potonjeg sustava ne može postojati nikakav pretjerani otpust.
(31)
Kao odgovor na ovo, prije svega treba napomenuti da se samo u slučajevima kada postoji sustav provjere s ciljem praćenja potrošnje uvoza u odnosu na proizvodnju izvozne robe, može utvrditi je li došlo do prekomjernog plaćanja. Što se tiče tvrdnje stranke da EOU nije program povrata carine, treba napomenuti da bilješka 2. Priloga I. Osnovnoj uredbi jasno propisuje da za potrebe Osnovne uredbe „otpust ili povrat” uključuje potpuno ili djelomično izuzeće ili odgodu uvoznih naknada. Treba biti jasno da je osnovni koncept koji se primjenjuje na programe povrata ili izuzeća od carine isti, tj. da se uvozne carine na uvoz sirovina niti plaćaju niti vraćaju pod uvjetom da se takve sirovine koriste za proizvodnju proizvoda koji se naknadno izvoze. Naposljetku, treba biti jasno da, kako bi se odredilo treba li EOUS smatrati bona fide programom povrata carine, on mora ispunjavati uvjete Priloga I., II. i III. Osnovnoj uredbi.
(32)
Stranka je dalje tvrdila da EOU podliježe odgovarajućem sustavu provjere te daljnjim mjerama provjere u vezi i sa svojim izvozom i domaćom prodajom. Tvrdila je da za utvrđivanje prava i postupaka za EOU nisu važni samo politika vanjske trgovine (FTP) i Priručnik o postupcima (HOP). Također bi trebalo ispitati postoje li ostali indijski zakoni i propisi kojima se uspostavlja opravdani i učinkoviti sustav provjere. Kao potporu svojoj tvrdnji, stranka je tvrdila da je, u skladu s odjeljkom 6.10.1 HOP-a, pravno obvezna voditi odgovarajuće financijske izvještaje i arhivirati digitalno potpisana tromjesečna i godišnja izvješća o napretku koja se odnose na uvoz, domaću kupnju, izvoz i domaću prodaju. Stranka je nadalje tvrdila da je, u skladu sa Središnjim zakonom o trošarinama iz 1944., u slučaju domaće prodaje, pravno obvezna izdati porezni račun na kojem su, na primjer, jasno naznačeni porezi koje treba platiti. Središnjim zakonom o trošarinama, također, su utvrđeni mjesečni zahtjevi u skladu s kojima stranka mora tijelima dostaviti sve pojedinosti o svojoj domaćoj prodaji. Također, na temelju Zakona o trgovačkim društvima iz 1956. i primjenjivih računovodstvenih norma, stranka je pravno obvezna dostaviti podrobne podatke o uvozu i domaćoj nabavi, kao i izvozu i domaćoj prodaji u svojim revidiranim financijskim izvještajima.
(33)
Kao odgovor na to, ne osporava se da Zakon o trgovačkim društvima može predvidjeti okvir za računovodstvene norme u Indiji. Međutim, kad se procjenjuje mogućnost kompenzacije EOU-a, važno je pitanje je li Vlada Indije uspostavila sustav koji može potvrditi jesu li i u kojem iznosu ulazni materijali oslobođeni carine ili poreza korišteni u proizvodnji izvozne robe.
(34)
Zahtjevi na temelju Središnjeg zakona o trošarinama služe potpuno drukčijoj svrsi, tj. osiguranju da se primjenjivi porezi plate u slučaju prodaje na domaćem tržištu u Indiji. On ne provjerava materijale uvezene bez carine i ne kontrolira vezu između neocarinjenih ulaznih materijala i nastalih izvoznih proizvoda kako bi odgovarali programima povrata carine.
(35)
U pogledu daljnjih uvedenih mjera provjere treba podsjetiti, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 69. Privremene uredbe, da EOU ni u kojem trenutku nije obvezan povezivati svaku uvoznu pošiljku s odredištem odgovarajućeg proizvoda koji nastaje. Međutim, samo takav nadzor pošiljaka bi indijskim vlastima osigurao dostatne podatke o krajnjem odredištu ulaznih materijala kako bi se učinkovito provjerilo da izuzeća od carine/poreza na promet ne premašuju ulazne materijale za izvoznu proizvodnju.
(36)
Slijedom toga, unatoč pažljivom razmatranju podneska ove stranke, potvrđeno je da Vlada Indije nema učinkovit sustav ili postupak provjere na snazi kojim bi se potvrdilo jesu li i u kojem iznosu ulazni materijali koji su nabavljeni bez carine i/ili poreza na promet iskorišteni u proizvodnji izvoznog proizvoda (Prilog II. poglavlje II. članak 4. Osnovnoj uredbi i, u slučaju programâ povrata kao zamjene, Prilog III. poglavlje II. članak 2. Osnovnoj uredbi). Osim toga, Vlada Indije nije provela daljnje ispitivanje na temelju stvarno korištenih ulaznih materijala, iako bi se to obično moralo napraviti ako nema učinkovitog sustava provjere (Prilog II. poglavlje II. članak 5. i Prilog III. poglavlje II. članak 3. Osnovnoj uredbi). Nadalje, Vlada Indije nije dokazala da nije bilo pretjeranog otpusta.
(37)
Stranka je tvrdila da je za potrebe izračuna subvencije Komisija trebala u obzir uzeti carine plaćene za domaću prodaju gotovih proizvoda. Kao odgovor na ovaj argument, treba napomenuti da, iako je svrha uspostavljanja jedinice EOU-a ostvariti neto zaradu od promjene deviznog tečaja (NFE), jedinica EOU-a ima mogućnost prodati dio svoje proizvodnje na domaćem tržištu. Na temelju EOUS-a, s robom se postupa kao s uvezenom robom iako treba platiti samo koncesijsku pristojbu od 50 %. Kao takav, EOU nije u drugačijoj situaciji od ostalih trgovačkih društava koja posluju na domaćem tržištu, tj. primjenjive carine/porezi trebali bi se platiti na kupljenu robu. U tom kontekstu, treba biti jasno da odluka vlade Indije o oporezivanju robe za potrošnju na domaćem tržištu ne znači da izuzeće EOU-a od uvoznih carina i povrat poreza na promet nije povlastica u odnosu na izvoznu prodaju dotičnog proizvoda. Nadalje, prodaja na domaćem tržištu ne utječe na općenitiju ocjenu o postojanju odgovarajućeg sustava provjere.
(38)
Stranka je, također, tvrdila da Komisija koristi pogrešni nazivnik pri izračunu iznosa subvencije. Tvrdila je da je ispravni nazivnik ukupni promet od prodaje, a ne promet od izvozne prodaje. Ovu tvrdnju treba odbaciti. U skladu s člankom 7. stavkom 2. Osnovne uredbe, iznos subvencije (brojnik) izračunan na temelju programa dodijeljen je prema ukupnom izvoznom prometu tijekom RIP-a kao primjereni nazivnik, jer subvencija zavisi od ostvarenog izvoza. Mogućnost EOU-a da proda dio svoje proizvodnje na domaćem tržištu ne mijenja činjenicu da EOUS ima jasan izvozni cilj.
(39)
Konačno, stranka je tvrdila da korist dodijeljena trgovačkom društvu treba biti jednaka troškovima kredita od čije je naplate Vlada Indije odustala između trenutka uvoza sirovina i izvoza gotovih šipki od nehrđajućeg čelika iz Indije. Kao potporu svojoj tvrdnji, stranka je uputila na nedavni privremeni nalaz američkog Ministarstva trgovine pri antisubvencijskoj reviziji novog prijevoznika kada su se neplaćene carine smatrale beskamatnim zajmom trgovačkom društvu u trenutku uvoza. Kao odgovor na to, napominje se da Komisija nije vezana nikakvom metodologijom izračuna koju primjenjuje američko Ministarstvo trgovine, nego odredbama Osnovne uredbe. U ovom slučaju, korištena metodologija izračuna objašnjena je u uvodnim izjavama 75. i 76. Privremene uredbe. U svakom slučaju, ovaj argument bio bi valjan kad bi se carine samo odgodile (napomena 3. Priloga I. Osnovnoj uredbi), a ne izuzele, kao što je slučaj ovdje.
(40)
Zbog gore navedenog, potvrđuju se uvodne izjave 60. do 77. Privremene uredbe.
3.6. Program kreditiranja izvoza (ECS)
(41)
Jedna je stranka potvrdila da je primila povlašteni kredit za svoj izvoz, ali je tvrdila da je ta stopa bila značajno viša od prevladavajućih kreditnih stopa u EU-u te se stoga ne može smatrati kao povlastica.
(42)
Kao odgovor na to, treba napomenuti da je iznos subvencije izračunan na temelju razlike između kamata plaćenih za kredite za izvoz i iznosa koji bi se platio za redovne komercijalne kredite koje koristi dotično trgovačko društvo u Indiji. U tom slučaju, domaći prag je korišten za izračun iznosa subvencije. Stoga se ovaj argument odbacuje.
(43)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču ovog programa, potvrđuju se uvodne izjave 78. do 86. Privremene uredbe.
3.7. Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
(44)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, u skladu s odredbama Osnovne uredbe, izražen ad valorem, iznosi između 3,3 % i 4,3 %. Budući da je na istoj razini kao što je određeno u uvodnoj izjavi 87. Privremene uredbe, ta uvodna izjava se potvrđuje.
PROGRAM →
DEPBS (3)
AAS (3)
EOU (3)
ECS (3)
Ukupno
Trgovačko društvo
Chandan Steel Ltd
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus group
2,6 % do 3,4 %
0 do 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd
4,3 %
4,3 %
(45)
Metodologija za utvrđivanje marže subvencije za trgovačka društva koja surađuju, a koja nisu uključena u uzorak, određena je u uvodnoj izjavi 88. Privremene uredbe. U skladu s člankom 15. stavkom 3. Osnovne uredbe, marža subvencije za trgovačka društva koja surađuju, a nisu uključena u uzorak, izračunata na temelju ponderirane prosječne marže subvencije utvrđene za trgovačka društva iz uzorka koja surađuju, iznosi 4,0 %. Stoga se uvodna izjava 88. Privremene uredbe potvrđuje.
(46)
Osnova za utvrđivanje marže subvencije na razini zemlje određena je u uvodnoj izjavi 89. Privremene uredbe. Budući da nije bilo nikakvih komentara u tom pogledu, potvrđuje se uvodna izjava 89. Privremene uredbe.
4. INDUSTRIJA UNIJE
(47)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču industrije Unije, potvrđuju se uvodne izjave 90. do 93. Privremene uredbe.
5. ŠTETA
(48)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču štete, potvrđuju se uvodne izjave 94. do 122. Privremene uredbe.
6. UZROČNOST
(49)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču uzročnosti, potvrđuju se uvodne izjave 123. do 136. Privremene uredbe.
7. INTERES UNIJE
(50)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču interesa Unije, potvrđuju se zaključci u uvodnim izjavama 137. do 148. Privremene uredbe.
8. KONAČNE KOMPENZACIJSKE MJERE
8.1. Razina uklanjanja štete
(51)
Jedna je stranka tvrdila da prosječna profitna marža prije oporezivanja od 9,5 % koja se temelji na stanju iz 2007., korištena za izračun neštetne cijene za utvrđivanje marže štete, nije bila reprezentativna za dugoročnu profitnu maržu industrije prije oporezivanja. Tvrdilo se da je godina, na temelju koje je izračunata ta dobit, iznimna godina i da bi godine 2005.-2006. bile reprezentativnije, jer su to bile uobičajene poslovne godine s profitnim maržama između 4 i 6 %.
(52)
Ciljna dobit korištena u privremenoj fazi temeljila se na ponderiranoj prosječnoj profitnoj marži koju su 2007. ostvarili proizvođači iz Unije uključeni u uzorak. Ova se godina smatrala najbližom reprezentativnom godinom kada proizvođači iz Unije nisu pretrpjeli štetno subvencioniranje. Komentar se stoga odbacuje, a profitna marža korištena u privremenoj fazi potvrđuje.
(53)
Budući da nije bilo nikakvih drugih komentara koji se tiču razine uklanjanja štete, potvrđuju se uvodne izjave 149. do 153. Privremene uredbe.
8.2. Zaključak o razini uklanjanja štete
(54)
Potvrđuje se metodologija korištena u Privremenoj uredbi.
8.3. Razina carina
(55)
Zbog gore navedenog i u skladu s člankom 15. stavkom 1. Osnovne uredbe, konačnu kompenzacijsku pristojbu treba uvesti na razini koja je dostatna za uklanjanje štete koju je prouzročio subvencionirani uvoz ne prelazeći utvrđenu maržu subvencije.
(56)
Na temelju gore navedenog, stope kompenzacijske pristojbe utvrđene su usporedbom marža za uklanjanje štete i marža subvencije. Stoga predložene stope kompenzacijske pristojbe iznose kako slijedi:
Trgovačko društvo
Marža subvencije
Marža štete
Stopa kompenzacijske pristojbe
Chandan Steel Ltd
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus group
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Trgovačka društva koja surađuju, a nisu uključena u uzorak
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Sva ostala trgovačka društva
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Pojedinačne stope kompenzacijske pristojbe za svako trgovačko društvo određene u ovoj Uredbi utvrđene su na temelju nalaza ovog ispitnog postupka. Stoga one odražavaju stanje utvrđeno tijekom tog ispitnog postupka u pogledu tih trgovačkih društava. Te stope carine (za razliku od carina na razini zemlje koje se primjenjuju na „sva ostala trgovačka društva”) isključivo se primjenjuju na uvoz proizvoda podrijetlom iz Indije koje su proizvela ta trgovačka društva, a tako i navedeni specifični pravni subjekti. Uvezeni proizvod koji proizvodi neko drugo trgovačko društvo koje se ne spominje posebno u izvršnom dijelu ove Uredbe, uključujući subjekte povezane s onima koji se posebno spominju, ne mogu se okoristiti tim stopama i podložni su stopi carine koja se primjenjuje na „sva ostala trgovačka društva”.
(58)
Svaki zahtjev kojim se traži primjena pojedinačnih stopa kompenzacijskih pristojbi (npr. nakon promjene naziva subjekta ili nakon osnivanja novog proizvodnog ili prodajnog tijela) upućuje se Komisiji (5) odmah sa svim odgovarajućim podacima, posebno o promjenama djelatnosti trgovačkog društva u vezi s proizvodnjom, domaćom i izvoznom prodajom povezanom s, na primjer, takvom promjenom naziva ili takvom promjenom proizvodnog ili prodajnog tijela. Prema potrebi, Uredba će se na odgovarajući način izmijeniti tako što će se ažurirati popis trgovačkih društava koja imaju koristi od pojedinačnih stopa carine.
8.4. Konačna naplata privremenih pristojbi
(59)
U pogledu visine utvrđenih marža subvencije i zbog razine štete koju je pretrpjela industrija Unije, smatra se potrebnim osigurati iznose putem konačne naplate privremene kompenzacijske pristojbe, uvedene privremenom Uredbom,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Konačna kompenzacijska pristojba uvodi se na uvoz šipki i profila od nehrđajućeg čelika, hladno obrađenih ili hladno dovršenih bez daljnje obrade, osim šipki i profila, kružnog presjeka, promjera 80 mm ili više, podrijetlom iz Indije, trenutačno iz oznaka KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 i 7222 20 89.
2. Stopa konačne kompenzacijske pristojbe koja se primjenjuje na neto cijenu franko granica Unije, prije plaćanja carina za proizvod opisan u stavku 1. koji proizvode dolje navedena trgovačka društva, je sljedeća:
Trgovačko društvo
Pristojba (%)
Dodatna oznaka TARIC
Chandan Steel Ltd, Mumbai
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai;
Precision Metals, Mumbai;
Hindustan Inox Ltd, Mumbai;
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd, Mumbai
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd, Thane
4,3
B004
Trgovačka društva navedena u Prilogu
4,0
B005
Sva ostala trgovačka društva
4,3
B999
3. Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinskim pristojbama.
Članak 2.
Konačno se naplaćuju iznosi osigurani privremenim kompenzacijskim pristojbama prema Uredbi (EU) br. 1261/2010 na uvoz šipki i profila od nehrđajućeg čelika, hladno obrađenih ili hladno dovršenih bez daljnje obrade, osim šipki i profila, kružnog presjeka, promjera 80 mm ili više, podrijetlom iz Indije, trenutačno iz oznaka KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 i 7222 20 89.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 19. travnja 2011.


Input:
РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 4 април 2011 година
за изпълнение на Директива 97/78/ЕО на Съвета по отношение на претоварването на входния граничен инспекционен пункт на пратки с продукти, предназначени за внос в Съюза или за трети страни
(нотифицирано под номер C(2011) 2067)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/215/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 97/78/ЕО на Съвета от 18 декември 1997 г. за определяне на принципите, които регулират организацията на ветеринарните проверки на продуктите, въведени в Общността от трети страни (1), и по-специално член 9, параграф 2 и член 11, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Директива 97/78/ЕО предвижда извършването от държавите-членки на ветеринарни проверки на продукти от животински произход и на някои растителни продукти, въведени в Съюза от трети страни, в съответствие с директивата. Тя предвижда също така държавите-членки да гарантират, че пратките с продукти се въвеждат в Съюза през граничен инспекционен пункт.
(2)
В член 9 от Директива 97/78/ЕО се предвиждат процедурите, които трябва да бъдат извършени на входния граничен инспекционен пункт в случай на пратки, предназначени за внос в Съюза през друг граничен инспекционен пункт, които обаче са били претоварени на входния граничен инспекционен пункт в рамките на митническата територия на същото пристанище или летище в Съюза.
(3)
Член 11 от Директива 97/78/ЕО се отнася до пратки, идващи от трета страна, които се претоварват на граничния инспекционен пункт на пристигане в рамките на митническата територия на същото пристанище или летище в Съюза, които обаче са предназначени за друга трета страна - или през друг граничен инспекционен пункт на територията на Съюза, или директно за трета страна без въвеждане на друг граничен инспекционен пункт.
(4)
Освен това в членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО се предвиждат определен брой дерогации от общите правила за ветеринарни проверки, извършвани на входния граничен инспекционен пункт. Обхватът на тези дерогации е различен, като те са свързани с крайното местоназначение на пратките и с продължителността на съхранение на пратките по време на претоварването на граничния инспекционен пункт на пристигане.
(5)
Тази продължителност се определя, като се посочват минимален и максимален период за такова съхранение, които следва да бъдат определени в съответствие с процедурата, посочена в Директива 97/78/ЕО.
(6)
В Решение 2000/25/ЕО на Комисията от 16 декември 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагане на член 9 от Директива 97/78/ЕО на Съвета по отношение на прехвърлянето на продукти на граничните инспекционни ветеринарни пунктове, когато пратките са предназначени за евентуален внос в Европейската общност, и за изменение на Решение 93/14/ЕИО на Комисията (2) понастоящем се определят минималният и максималният период, които се прилагат в случаите, когато пратките са предназначени за внос в Съюза през друг граничен инспекционен пункт, намиращ се на същата територия или на територията на друга държава-членка.
(7)
Решение 2000/25/ЕО не е съвсем ясно, що се отнася до обхвата на правилата по отношение на пратки, които се претоварват от един самолет на друг или от един плавателен съд на друг в рамките на митническата територия на същото пристанище или летище с цел транзит за трета страна или без допълнителни спирания на територията на Съюза, или през територията на Съюза. Поради това е необходимо в настоящото решение да се определят правила, да се изяснят разпоредбите, които вече са установени в Решение 2000/25/ЕО, в това число правила за съответните минимални периоди.
(8)
С цел опазване на общественото здраве и здравето на животните, на официалния ветеринарен лекар на входния граничен инспекционен пункт следва да бъде предоставена необходимата информация в случай на пратки, попадащи в обхвата на членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО. Поради това е целесъобразно да се определят правила относно информацията, която трябва да бъде предоставена от лицето, отговарящо за товара при пристигането на пратката на граничния инспекционен пункт.
(9)
Минималният период, предвиден в членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО, след изтичането на който трябва да бъдат извършени ветеринарни проверки върху пратките, които се претоварват от един плавателен съд на друг в същото пристанище и които са предназначени за внос или транзит за трети страни, е седем дни.
(10)
Що се отнася до пратките, които се претоварват от един плавателен съд на друг в същото пристанище на граничния инспекционен пункт на пристигане и които са предназначени директно за трета страна без допълнителни спирания на територията на Съюза, рисковете за здравето на животните и общественото здраве са по-малки, тъй като контактът на пратките с територията на Съюза е ограничен. В такива случаи може да е целесъобразно да се удължи минималният период, посочен в членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО.
(11)
Това удължаване следва да бъде предмет на подходящи гаранции от страна на държавата-членка, в която се намира граничният инспекционен пункт на пристигане. По-специално съответната държава-членка следва да гарантира, че такива пратки не могат да бъдат прехвърлени в друго пристанище на Съюза и че те се експедират директно за трета страна. В допълнение съответната държава-членка следва да предостави на Комисията и на другите държави-членки необходимата информация във връзка с посочените гаранции, в това число информация за системата за наблюдение, с която се гарантира, че се спазват периодите и договореностите за последващо транспортиране до определено местоназначение, така както е посочено в уведомлението за пратката.
(12)
Освен това е важно да се уточни, че пратките трябва да бъдат подложени на целия набор от ветеринарни проверки, определени в Директива 97/78/ЕО, след изтичането на максималните периоди, определени в настоящото решение.
(13)
В интерес на яснотата и съгласуваността на законодателството на Съюза е целесъобразно Решение 2000/25/ЕО да бъде отменено и заменено с настоящото решение.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Когато на граничен инспекционен пункт се представят пратки за последващо претоварване, лицето, отговарящо за товара, уведомява официалния ветеринарен лекар на граничния инспекционен пункт за следното:
а)
времето, предвидено за разтоварване на пратката;
б)
граничният инспекционен пункт по местоназначение в Съюза в случай на внос в Съюза или транзит през Съюза, или третата страна по местоназначение в случай на транзит директно за трета страна;
в)
точното местонахождение на пратката, в случай че тя няма да се товари директно на самолета или на плавателния съд за последващото местоназначение;
г)
времето, предвидено за товарене на пратката на самолета или на плавателния съд, отправящ се към последващото местоназначение.
Уведомяването се прави в момента на пристигане на пратката на граничния инспекционен пункт по начин, определен от компетентния орган.
Член 2
1. Минималният период, предвиден в член 9, параграф 1, буква б), подточка i) от Директива 97/78/ЕО, е:
а)
12 часа за летище;
б)
седем дни за пристанище.
2. Максималният период, предвиден в член 9, параграф 1, буква б), подточка i) от Директива 97/78/ЕО, е:
а)
48 часа за летище;
б)
20 дни за пристанище.
Член 3
1. За целите на прилагането на член 11 от Директива 97/78/ЕО минималният период, предвиден в член 9, параграф 1, буква а) от посочената директива, е:
а)
12 часа за летище;
б)
седем дни за пристанище.
2. За целите на прилагането на член 11, параграф 1 от Директива 97/78/ЕО и член 11, параграф 2, буква б), втора алинея от посочената директива държавите-членки могат да удължат минималния период, определен в параграф 1, буква б) от настоящия член, на 14 дни, при условие че:
а)
пратките идват от трета страна и са предназначени за друга трета страна без никакви допълнителни спирания на териториите, изброени в приложение I към Директива 97/78/ЕО;
б)
пратките се претоварват от един плавателен съд на друг на граничния инспекционен пункт в рамките на митническата територия на същото пристанище в Съюза;
в)
съответната държава-членка представи подробна обосновка пред Комисията и пред другите държави-членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, в която се уточнява, че са били взети всички необходими мерки, за да не могат такива пратки да бъдат прехвърлени в друго пристанище на Съюза вместо да бъдат претоварени директно за трета страна.
Посочените мерки включват система за наблюдение, с която се гарантира, че се спазват периодите и транспортирането до последващото местоназначение в съответствие с посоченото в уведомлението, предвидено в член 1.
Член 4
В случаите, когато максималният период, определен в член 2, параграф 2, е изтекъл, пратката се подлага на проверките за идентичност и на физическите проверки, предвидени в член 4 от Директива 97/78/ЕО, на входния граничен инспекционен пункт.
Член 5
Решение 2000/25/ЕО се отменя.
Член 6
Настоящото решение се прилага от 1 май 2011 г.
Член 7
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 4 април 2011 година.


Input:
REGULAMENTO (UE) N.o 1160/2010 DA COMISSÃO
de 9 de Dezembro de 2010
que altera o anexo I do Regulamento (CEE) n.o 3030/93 do Conselho relativo ao regime comum aplicável às importações de certos produtos têxteis originários de países terceiros
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CEE) n.o 3030/93 do Conselho, de 12 de Outubro de 1993, relativo ao regime comum aplicável às importações de certos produtos têxteis originários de países terceiros (1) e, nomeadamente, o seu artigo 19.o,
Considerando o seguinte:
(1)
As disposições do regime comum aplicável às importações de certos produtos têxteis originários de países terceiros devem ser actualizadas a fim de ter em conta as alterações do Regulamento (CEE) n.o 2658/87 do Conselho, de 23 de Julho de 1987, relativo à nomenclatura pautal e estatística e à pauta aduaneira comum (2), que afectam igualmente alguns dos códigos que constam do anexo I do Regulamento (CEE) n.o 3030/93.
(2)
O Regulamento (CEE) n.o 3030/93 deve, por conseguinte, ser alterado em conformidade.
(3)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité dos Têxteis instituído pelo artigo 17.o do Regulamento (CEE) n.o 3030/93,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O anexo I do Regulamento (CEE) n.o 3030/93 é alterado em conformidade com o anexo do presente regulamento.
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no dia da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2011.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 9 de Dezembro de 2010.


Input:
ΕΚΤΕΛΕΣΤΙΚΉ ΑΠΌΦΑΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 21ης Δεκεμβρίου 2011
για την τροποποίηση της απόφασης 2009/861/ΕΚ σχετικά με τη λήψη μεταβατικών μέτρων, βάσει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 853/2004 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, όσον αφορά τη μεταποίηση νωπού γάλακτος που δεν ανταποκρίνεται στις απαιτήσεις της ΕΕ σε ορισμένες εγκαταστάσεις μεταποίησης γάλακτος στη Βουλγαρία
[κοινοποιηθείσα υπό τον αριθμό Ε(2011) 9568]
(Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)
(2011/899/ΕΕ)
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 853/2004 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 29ης Απριλίου 2004, για τον καθορισμό ειδικών κανόνων υγιεινής για τα τρόφιμα ζωικής προέλευσης (1), και ιδίως το άρθρο 9,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 853/2004 επιβάλλει στους υπεύθυνους των επιχειρήσεων τροφίμων ειδικούς κανόνες υγιεινής για τα τρόφιμα ζωικής προέλευσης. Οι κανόνες αυτοί περιλαμβάνουν απαιτήσεις υγιεινής για το νωπό γάλα και τα γαλακτοκομικά προϊόντα.
(2)
Η απόφαση 2009/861/ΕΚ της Επιτροπής (2) προβλέπει ορισμένες παρεκκλίσεις από τις απαιτήσεις που καθορίζονται στα υποκεφάλαια ΙΙ και ΙΙΙ του κεφαλαίου Ι του τμήματος ΙΧ του παραρτήματος III του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 853/2004 για τις εγκαταστάσεις μεταποίησης γάλακτος στη Βουλγαρία που απαριθμούνται στην εν λόγω απόφαση. Η εν λόγω απόφαση ισχύει έως την 31η Δεκεμβρίου 2011.
(3)
Συνεπώς, ορισμένες εγκαταστάσεις μεταποίησης γάλακτος που απαριθμούνται στο παράρτημα I της απόφασης 2009/861/ΕΚ μπορούν, κατά παρέκκλιση από τις σχετικές διατάξεις του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 853/2004, να μεταποιούν γάλα που συμμορφώνεται και γάλα που δεν συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις της ΕΕ υπό τον όρο ότι η μεταποίηση γάλακτος που συμμορφώνεται και γάλακτος που δεν συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις της ΕΕ πραγματοποιείται σε χωριστές γραμμές παραγωγής. Επιπλέον, ορισμένες εγκαταστάσεις μεταποίησης γάλακτος που απαριθμούνται στο παράρτημα II της εν λόγω απόφασης μπορούν να μεταποιούν γάλα που δεν συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις της ΕΕ χωρίς χωριστές γραμμές παραγωγής.
(4)
Η Βουλγαρία ενημέρωσε την Επιτροπή ότι, από τη θέση σε ισχύ της απόφασης 2009/861/ΕΚ και μετά, η ποσότητα νωπού γάλακτος που πληροί τις απαιτήσεις του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 853/2004 και παραδίδεται σε εγκαταστάσεις μεταποίησης γάλακτος στο εν λόγω κράτος μέλος έχει αυξηθεί σημαντικά. Η Βουλγαρία έχει, επίσης, καταρτίσει σχέδιο δράσης με σκοπό την κάλυψη της συνολικής αλυσίδας παραγωγής γάλακτος στο εν λόγω κράτος μέλος, εξασφαλίζοντας τη συμμόρφωση με τους κανόνες της ΕΕ.
(5)
Ωστόσο, σύμφωνα με την έκθεση που υπέβαλε η Βουλγαρία βάσει του άρθρου 5 της απόφασης 2009/861/ΕΚ και των πληροφοριών που υπέβαλαν οι βουλγαρικές αρχές κατά τη συνεδρίαση της μόνιμης επιτροπής για την τροφική αλυσίδα και την υγεία των ζώων στις 17 Οκτωβρίου 2011, η κατάσταση του γαλακτοπαραγωγικού τομέα στη Βουλγαρία ακόμη δεν είναι σύμφωνη με τις απαιτήσεις που ορίζονται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 853/2004.
(6)
Λαμβάνοντας υπόψη την ισχύουσα κατάσταση και για να μη ματαιωθούν οι προσπάθειες των βουλγαρικών αρχών, κρίνεται σκόπιμο να παραταθεί η εφαρμογή των μέτρων που προβλέπονται στην απόφαση 2009/861/ΕΚ.
(7)
Η Βουλγαρία θα πρέπει να συνεχίσει τη διαδικασία για τη συμμόρφωση του νωπού γάλακτος που μεταποιείται στις εγκαταστάσεις που απαριθμούνται στα παραρτήματα της απόφασης 2009/861/ΕΚ με τις απαιτήσεις που ορίζονται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 853/2004.
(8)
Ιδίως, η Βουλγαρία θα πρέπει να συνεχίσει να παρακολουθεί την κατάσταση και να υποβάλλει στην Επιτροπή τακτικές εκθέσεις σχετικά με την πρόοδο όσον αφορά την πλήρη συμμόρφωση με τις εν λόγω απαιτήσεις. Με βάση τα συμπεράσματα αυτών των εκθέσεων θα πρέπει να λαμβάνονται κατάλληλα μέτρα.
(9)
Συνεπώς, η απόφαση 2009/861/ΕΚ θα πρέπει να τροποποιηθεί αναλόγως.
(10)
Τα μέτρα που προβλέπονται στην παρούσα απόφαση είναι σύμφωνα με τη γνώμη της μόνιμης επιτροπής για την τροφική αλυσίδα και την υγεία των ζώων,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟΦΑΣΗ:
Άρθρο 1
Η απόφαση 2009/861/ΕΚ τροποποιείται ως ακολούθως:
1)
στο άρθρο 2, η ημερομηνία «31 Δεκεμβρίου 2011» αντικαθίσταται από την ημερομηνία «31 Δεκεμβρίου 2013»·
2)
στο άρθρο 3, η ημερομηνία «31 Δεκεμβρίου 2011» αντικαθίσταται από την ημερομηνία «31 Δεκεμβρίου 2013»·
3)
Το άρθρο 5 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:
«Άρθρο 5
1. Η Βουλγαρία υποβάλλει στην Επιτροπή ετήσιες εκθέσεις σχετικά με την πρόοδο που επιτελεί όσον αφορά τη συμμόρφωση με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 853/2004:
α)
των γαλακτοπαραγωγικών εκμεταλλεύσεων οι οποίες παράγουν γάλα που δεν ανταποκρίνεται στις απαιτήσεις της ΕΕ·
β)
του συστήματος συλλογής και μεταφοράς του γάλακτος που δεν πληροί τις προδιαγραφές.
Η πρώτη ετήσια έκθεση υποβάλλεται στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2012 και η δεύτερη ετήσια έκθεση το αργότερο έως τις 31 Οκτωβρίου 2013.
Οι εκθέσεις υποβάλλονται με το έντυπο που καθορίζεται στο παράρτημα III.
2. Η Επιτροπή παρακολουθεί από κοντά την πρόοδο όσον αφορά τη συμμόρφωση του νωπού γάλακτος που μεταποιείται στις εγκαταστάσεις που απαριθμούνται στα παραρτήματα I και ΙΙ με τις απαιτήσεις που ορίζονται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 853/2004.
Εάν, με βάση τις εκθέσεις που υποβάλλει η Βουλγαρία, η Επιτροπή κρίνει ότι δεν είναι πιθανή η επίτευξη της συμμόρφωσης έως τις 31 Δεκεμβρίου 2013, θα προτείνει κατάλληλα μέτρα με σκοπό τη διόρθωση της κατάστασης.»·
4)
στο άρθρο 6, η ημερομηνία «31η Δεκεμβρίου 2011» αντικαθίσταται από την ημερομηνία «31η Δεκεμβρίου 2013»·
5)
τα παραρτήματα I και ΙΙ αντικαθίστανται από το κείμενο του παραρτήματος της παρούσας απόφασης.
Άρθρο 2
Η παρούσα απόφαση απευθύνεται στα κράτη μέλη.
Βρυξέλλες, 21 Δεκεμβρίου 2011.


Input:
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
26. aprill 2011,
millega tunnistatakse põhimõtteliselt täielikuks toimik, mis on esitatud üksikasjalikuks läbivaatuseks seoses metobromurooni, S-abstsiishappe, Bacillus amyloliquefaciens subsp. plantarum D747, Bacillus pumilus QST 2808 ja Streptomyces lydicus WYEC 108 võimaliku kandmisega nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 2675 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/253/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta, (1) eriti selle artikli 6 lõiget 3,
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiiviga 91/414/EMÜ on ette nähtud Euroopa Liidus taimekaitsevahendites kasutamiseks lubatud toimeainete loetelu täiendamine.
(2)
Belchim crop protection NV/SA esitas 15. detsembril 2010 Prantsusmaa ametiasutustele toimiku toimeaine metobromurooni kohta koos taotlusega lisada kõnealune toimeaine direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse.
(3)
Valent BioScience Corporation esitas 9. detsembril 2010 Madalmaade ametiasutustele toimiku toimeaine S-abstsiishappe kohta koos taotlusega lisada kõnealune toimeaine direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse.
(4)
Mitsui AgriScience International SA/NV esitas 21. oktoobril 2010 Saksamaa ametiasutustele toimiku toimeaine Bacillus amyloloquefaciens subsp. Plantarum’i tüve D747 kohta koos taotlusega lisada kõnealune toimeaine direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse.
(5)
AgraQuest Inc esitas 3. detsembril 2010 Madalmaade ametiasutustele toimiku toimeaine Bacillus pumilus’e tüve QST 2808 kohta koos taotlusega lisada kõnealune toimeaine direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse.
(6)
FuturEco BioScience SL esitas 6. augustil 2010 Madalmaade ametiasutustele toimiku toimeaine Streptomyces lydicus’e tüve WYEC 108 kohta koos taotlusega lisada kõnealune toimeaine direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse.
(7)
Prantsusmaa, Madalmaade ja Saksamaa ametiasutused on komisjonile teatanud, et esialgse läbivaatuse põhjal vastavad asjaomaste toimeainete kohta esitatud toimikud direktiivi 91/414/EMÜ II lisas sätestatud andme- ja teabealastele nõuetele. Samuti näib, et esitatud toimikud vastavad direktiivi 91/414/EMÜ III lisas sätestatud andme- ja teabealastele nõuetele ühe asjaomaseid toimeaineid sisaldava taimekaitsevahendi puhul. Taotlejad on seejärel vastavalt direktiivi 91/414/EMÜ artikli 6 lõikele 2 edastanud asjaomased toimikud komisjonile ja teistele liikmesriikidele, samuti toiduahela ja loomatervishoiu alalisele komiteele.
(8)
Käesoleva otsusega tuleks Euroopa Liidu tasandil ametlikult kinnitada, et kõnealuseid toimikuid peetakse põhimõtteliselt vastavaks direktiivi 91/414/EMÜ II lisas sätestatud andme- ja teabealastele nõuetele ja vähemalt üht asjaomast toimeainet sisaldava taimekaitsevahendi puhul selle direktiivi III lisas sätestatud andme- ja teabealastele nõuetele.
(9)
Käesoleva otsusega ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Käesoleva otsuse lisas nimetatud toimeaineid käsitlevad toimikud, mis on komisjonile ja liikmesriikidele esitatud kõnealuste ainete kandmiseks direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse, vastavad põhimõtteliselt selle direktiivi II lisas sätestatud andme- ja teabealastele nõuetele.
Samuti vastavad kõnealused toimikud direktiivi 91/414/EMÜ III lisas sätestatud andme- ja teabealastele nõuetele ühe asjaomast toimeainet sisaldava taimekaitsevahendi puhul, võttes arvesse kavandatud kasutusviisi.
Artikkel 2
Referentliikmesriigid jätkavad artiklis 1 osutatud toimikute üksikasjalikku läbivaatamist ning esitavad selle läbivaatuse tulemused ning soovitused artiklis 1 osutatud toimeainete direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmise või kandmata jätmise kohta, samuti sellega seotud tingimused komisjonile niipea kui võimalik ja hiljemalt 30. aprilliks 2012.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 26. aprill 2011