Albert I, kralj Belgijanaca
Albert I (Albert Léopold Clement Marie Meinrad; 8. april 1875 - 17. februar 1934) bio je treći belgijski kralj. Vladao je od 1909. do 1934. Bio je drugi sin i najmlađe dijete princa Filipa, grofa od Flandrije, sina kralja Leopolda I i princeze Marije od Hohenzollern-Sigmaringena. U trenutku rođenja bio je tek četvrti u nizu nasljednika belgijske krune; njegov amidža, kralj Leopold II, imao je sina Leopolda, a sam Albert starijeg brata Baldovina. Međutim, Leopoldu II je umro sin, a Albertu stariji brat - od 1891. bilo je očito da će jednog dana vladati Belgijom. Oženio se 1900. godine vojvotkinjom Elizabetom od Bavarske. Život su proveli kao veoma bliski supružnici, koji su godinama razmjenjivali ljubavna pisma. Oboje su bili intelektualci, prijatelji poznatih naučnika, filozofa i umjetnika. Bili su omiljeni među Albertovim podanicima, za razliku od Leopolda II. Imali su dva sina, belgijskog kralja Leopolda III i princa Karla, te jednu kćerku, italijansku kraljicu Mariju Josipu. Kralj je bio pobožni rimokatolik. Odbio je dopustiti prolaz njemačkih trupa kroz Belgiju, striktno se držeći belgijske neutralnosti pred Prvi svjetski rat. Kada su Nijemci okupirali gotovo cijelu Belgiju, kralj je predvodio svoju vojsku u izbjeglištvu. Kraljica je radila kao medicinska sestra. Pokušao je tajno sklopiti separatni mir s Njemačkom, uz povratak na stanje prije rata, ali ova inicijativa nije uspjela. Na kraju rata, trijumfalno se s porodicom vratio u Brisel. Odrekao se titula saksonskog vojvode i princa od Saskokoburga i Gote u svoje ime i ime svojih potomaka, kako bi se distancirao od svojih njemačkih korijena. Poginuo je nesretnim slučajem planinareći u Ardenima, blizu Namira, 1934. godine. Naslijedio ga je sin, kralj Leopold III. Commons ima datoteke na temu: Albert I, kralj Belgijanaca