Zombi
Zombi (haićanski francuski: zombi , haićanski kreolski: zonbi) je mitološki nemrtvi tjelesni povratnik nastao reanimacijom leša. Zombiji se najčešće nalaze u djelima žanrova horor i fantazija. Izraz dolazi iz haićanskog folklora, u kojem je zombi mrtvo tijelo reanimirano raznim metodama, najčešće magijom . Savremeni prikazi reanimacije mrtvih ne uključuju magiju, već metode izmišljene naukom, prijenosnika, radijacije, mentalnih oboljenja, patogena, parazita, laboratorijskih nesreća itd. Englesku riječ "zombi" prvi je put zabilježio 1819. godine, u historiji Brazila, pjesnik Robert Southey, u obliku "zombi". Oxford English Dictionary pronalazi porijeklo riječi u zapadnoafričkim zemljama, pronalazeći osnovu u riječima iz Konga nzambi (bog) i zumbi ili nzumbi (fetiš). Neki autori je upoređuju i s kongoškom riječju vumbi (mvumbi) (duh, preporod, leš koji još uvijek zadržava dušu), (nvumbi) (tijelo bez duše). Kimbundu-portugalski rječnik iz 1903. srodnu riječ nzumbi definira kao dušu, dok je kasniji Kimbundu-portugalski rječnik definira kao "duh koji bi trebao lutati zemljom da bi mučio žive". Jedna od prvih knjiga koja je zapadnu kulturu izložila konceptu vudu zombija bilo je W. B. Seabrookovo Čarobno ostrvo (1929), senzacionalizirana pripovijest pripovjedača koji se susreće s vudu kultovima na Haitiju i njihovim uskrslim robovima. Nova verzija zombija, drugačija od one opisane u haićanskom folkloru, pojavila se u popularnoj kulturi tokom druge polovine 20. stoljeća. Ova interpretacija zombija izvučena je uglavnom iz filma Georgea A. Romera "Noć živih mrtvaca" (1968), koji je djelomično nadahnut romanom "Ja sam legenda" (1954), Richarda Mathesona. Riječ zombi se ne koristi u Noći živih mrtvaca, ali su je kasnije primijenili fanovi filma. Nakon zombi filmova poput Zore živih mrtvaca (1978) i spota za pjesmu Thriller (1983) Michaela Jacksona, žanr je na nekoliko godina počeo gubiti na svoju popularnost. Evolucija arhetipa zombija desila se zahvaljujući videoigrama Resident Evil i The House of the Dead krajem 1990-ih godina, sa njihovim više naučnim i akcijski orijentiranim pristupom i uvođenjem zombija koji su sposobni da se kreću brzo, što je dovelo do ponovnog oživljavanja zombija u popularnoj kulturi. Ove igre u početku je pratio val niskobudžetnih azijskih zombi filmova poput zombi komedije Bio Zombie (1998) i akcijskog filma Versus (2000), a zatim novi val popularnih zombi filmova sa zapada početkom 2000-ih godina, uključujući filmove sadrži brze zombije poput 28 dana kasnije (2002), filmova Resident Evil i House of the Dead i remake-a Zore živih mrtvaca iz 2004. godine, kao i britansku zombi komediju Shaun of the Dead (2004). Koncept "zombi apokalipse", u kojem civilizirani propada usljed globalne zaraze zombijima, od tada je postao značajno obilježje popularne umjetnosti. Krajem 2000-ih i 2010-ih došlo je do humanizacije i romantizacije zombi arhetipa, pri čemu su zombiji sve više prikazivani kao prijatelji i ljubavni interesi za ljude. Značajni primjeri potonjeg uključuju filmove Warm Bodies i Zombies, romani American Gods Neila Gaimana, Generation Dead Daniela Watersa i Bone Song Johna Meaneya, animirani film Mrtva nevjesta, TV serija Pushing Daisies i iZombie, te manga/roman/anime serija Sankarea: Undying Love i Is This a Zombie? U tom kontekstu, zombiji se često doživljavaju kao simbol diskriminisanih grupa koje se bore za ravnopravnost, a romantični odnos čovjek-zombi tumači se kao metafora seksualnog oslobađanja i prevazilaženja tabua (s obzirom da su zombiji podložni divljim željama i oslobođeni socijalnih konvencija).  