Kvantni računar
Kvantni računar je bilo kakav uređaj za računanje koji direktno koristi različite kvantnomehaničke fenomene, kao što su superpozicija i povezanost (spregnutost), kako bi obavile operacije nad podacima. U klasičnom (ili konvencionalnom) računaru, količina podataka je mjerena bitovima - u kvantnom su računaru podaci mjereni qubitovima (od engl. quantum bit). Osnovni princip kvantnog računanja jeste to da se kvantna svojstva čestica mogu koristiti za predstavljanje i strukturiranje podataka, i da kvantni mehanizmi mogu biti iskorišteni za izvođenje operacija nad ovim podacima. Kvantno računarstvo je začeto početkom ranih 1980-tih godina kvantnim mehaničkim modelom Turingove mašine koju je postavio fizičar Paul Benioff. Iako je kvantno računarstvo još uvijek u relativno mladoj dobi, izvedeni su eksperimenti u kojima su kvantne računske operacije izvedene na vrlo malom broju qubita. Istraživanja i u teoretskim i u praktičnim područjima, nastavljaju frenetičnim tempom, i vlade mnogih država, te agencije za finansiranje vojnih tehnologija, potpomažu istraživanje kvantnog računarstva, kako bi se kvantni računari razvili za civilne svrhe, kao i za one koje se tiču pitanja od nacionalne sigurnosti, kao što je kriptoanaliza. Naširoko se vjeruje da ukoliko kvantni računari velikih razmjera mogu biti napravljeni, da će biti u mogućnosti riješiti određene probleme eksponencijalno brže od klasičnih računara. Kvantni su računari različiti od ostalih računara kao što su DNK računari i tradicionalnih računara zasnovanih na tranzistorima, iako su ultimativno i svi tranzistori zasnovani na kvantnomehaničkim efektima (npr. osiromašena područja). Neke računarske arhitekture kao što su optički računari koje mogu koristiti klasičnu superpoziciju elektromagnetskih talasa, ali bez specifičnih kvantnomehaničkih resursa kao što je povezanost, ne dijele potencijal za računskim ubrzavanjima kvantnih računara.