Bosansko-ugarski ratovi
Bosansko-ugarski ratovi trajali su od 12. do polovine 15. vijeka, kada je bosanska država bila izložena vojnim napadima i pritisku Ugarske koja je htjela da Bosnu pretvori u oslonac za akcije protiv Bizantije i Venecije, a kasnije i Osmanlijskog Carstva. Prvi sukobi s Ugarskom počeli su u 10. vijeku, za vrijeme Časlava Klonimirovića, koji je porazio ugarsku vojsku u srednjovjekovnoj župi Drini (gornji tok rijeke Drine i njenih lijevih pritoka sa gradom Sokolom). U drugoj polovini 12. vijeka bosanski ban Borić (1154.-1163.) umiješao se u dinastičke borbe u Ugarskoj, pomažući Ištvana IV zbog čega je Ištvan III (1163.-1165.) zaratio protiv Bosne i pobijedio njenu vojsku. Pojava hereze u Bosni krajem 12. vijeka izazvala je reagovanje Rima i katoličke crkve, koji su za borbu protiv Bosne angažovali ugarske vladare. Uprkos Bilinopoljskoj abjuraciji, hereza se proširila Bosnom, dobila organizirane forme i stabilna uporišta kao Crkva bosanska. To je dalo opravdanje i izgovor za planirana ratna dejstva. Pod izgovorom križarskih ratova odvijao se ugarski pokušaj zauzimanja Bosne.