Genji Monogatari
Genji Monogatari (jap:源氏物語, bos: Priča o Gendži) je klasično djelo japanske književnosti koje je početkom 11. vijeka napisala plemkinja i dvorska dama Murasaki Shikibu (978.–1014.). Radi se o jednom od prvih psiholoških romana japanske literaturne historije. Ponekad se označava kao prvi ikad pisani roman, iako je ovo mišljenje osporeno. Priča o Genji i dalje ima visoko mjesto u japanskoj kulturi i vrijedi za jedno od djela sa posebnim značajem. Originalni rukopis, nastao na vrhuncu Heian ere, više ne postoji. Napravljen je u stilu "concertina" ili orihon kao nekoliko listova papira zalijepljenih i presavijenih naizmjenično u jednom pa drugom smjeru. Djelo je jedinstven prikaz načina života visokih dvorjana tokom Heian ere. Napisan je arhaičnim jezikom i poetskim i složenim stilom koji ga čini nečitljivim bez specijalizovanog proučavanja. Tek početkom 20. vijeka, pjesnikinja Akiko Yosano prevela je djelo na savremeni japanski jezik. Prvi engleski prijevod pokušao je Suematsu Kencho1882., ali je bio loše kvalitete i nepotpun. Djelo pripovijeda o životu Hikaru Genjija, ili "Sjajnog Genjija", koji je sin drevnog japanskog cara (čitaocima poznatog kao car Kiritsubo) i nižerangirane konkubine po imenu Kiritsubo Consort. Iz političkih razloga, car uklanja Genjija iz linije nasljeđivanja, spuštajući ga na mjesto običnog stanovnika i dajući mu prezime Minamoto, te Genji nastavlja karijeru carskog oficira. Priča se koncentriše na Genjijev romantični život i opisuje običaje aristokratskog društva tog vremena. Možda je to prvi roman na svijetu, prvi psihološki roman i prvi roman koji se još uvijek smatra klasikom, posebno u kontekstu japanske književnosti.