Mislite na djecu
"Mislite na djecu" (također "A šta je s djecom?") kliše je koji se pretvorio u retoričku taktiku. Doslovno se odnosi na prava djece (kao, naprimjer, u raspravama o dječijem radu). Međutim, u raspravi predstavlja logičku grešku (poziv na sažaljenje, podvrsta poziva na emocije). U knjizi Umjetnost, argument i propaganda (2002) tvrdi se da u raspravi ovaj poziv zamjenjuje razum s emocijama. Etičar Jack Marshall napisao je 2005. da popularnost izraza potječe od njegove sposobnosti da obustavi racionalnost, a naročito diskurs o poukama. Argument "Mislite na djecu" upotrebljavaju zagovornici cenzure da bi zaštitili djecu od navodnih prijetnji. Zajednica, prostor i mrežna cenzura (2009) tvrdi da klasifikacija djece na infantilan način, kao nevinih bića kojima je potrebna zaštita, jedan je od oblika opsesije nad pojmom čistoće. U 2011. u članku u Časopisu za kulturna istraživanja primijećeno je da je izraz izrastao iz moralne panike. U Disneyjevom filmu iz 1964. Mary Poppins, lik gospođe Banks moli dadilju koja odlazi da ostane i "misli na djecu!" Ovaj izraz populariziran je kao satirična referenca u animiranoj televizijskoj seriji Simpsoni 1996. kada lik Helen Lovejoy izgovara: "Hoće li neko, molim vas, da misli na djecu!" tokom burne rasprave građana u fiktivnom gradu Springfieldu. U časopisu Georgia State University Law Review 2012, Charles J. Ten Brink nazvao je korištenje "mislite na djecu" Helen Lovejoy uspješnom parodijom. Upotreba ovog izraza u društvu često je bila predmet podsmijeha. Nakon popularizacije u Simpsonima, izraz se još naziva i "Lovejoyin zakon", "Odbrana Helen Lovejoy", "Sindrom Helen Lovejoy", i "mislite-na-djecu-izam".