Socijaldemokratija
Socijaldemokratija je politička filozofija koja je nastala u drugoj polovini 19. vijeka kao struja u pokretu socijalne pravde i ljevice. Danas se socijaldemokratija uobičajeno smiješta na lijevi centar političkog spektra. Izvorna socijaldemokratija je razvijala antikapitalistički program. Ali, kroz vrijeme se okrenula političkom pragmatizmu. Pragmatična socijaldemokratija se usmjerava samo na minimalni program, kojim u okviru ustanova predstavničke, parlamentarne demokratije i tržišne kapitalističke ekonomije nastoji sprovoditi djelimične reforme radi stvaranja državnih propisa, programa i servisa koji bi trebali raditi na ublažavanju nepravdi koje nanosi neregulirani, liberalni model kapitalizma. Praktično ostvarenje takvih reformi u okviru ustanova parlamentarne demokratije i tržišne kapitalističke ekonomije uobičajeno se naziva socijalno odgovornom državom ili državom blagostanja. Socijaldemokratija se smatra umjerenom strujom u modernom ljevičarskom pokretu. Neka obilježja socijaldemokratije: ostvarivanje i poštivanje temeljnih ljudskih prava i sloboda, bez diskriminacije po bilo kojoj osnovi kao što su: nacionalnost, etnicitet, vjeroispovijest ili uvjerenje, jezik, političko ili drugo mišljenje, rasa, boja kože, spol, rodni identitet, seksualna orijentacija, spolne karakteristike, bračni ili obiteljski status, starosna dob, društveni status, zdravstveno stanje, invaliditet i bilo koja druga osnova; ostvarivanje i razvijanje demokratskih ustanova, vladavine prava i socijalne odgovornosti; razvijanje prava i sloboda zapostavljenih i obespravljenih pojedinaca, društvenih skupina i slojeva; razvijanje prava ljudi na rad, sindikalno organiziranje, zdravstvenu skrb, obrazovanje i socijalnu skrb; održivi ekonomski razvoj, uz razvijanje ravnomjernog razvoja urbanih i ruralnih područja; afirmiranje ravnopravnosti spolova; razvijanje pluralističkog i solidarnog društva koje unapređuje kvalitetu života za radnice i radnike, ugrožene slojeve i cjelokupno društvo; ubrzavanje društvenog i naučno-tehnološkog napretka; afirmiranje načela svjetovnosti; unapređivanje uravnoteženosti lokalnog i regionalnog razvoja; zaštita kulturnog i prirodnog nasljeđa, te okoline i životinja; promoviranje mirnog i diplomatskog načina rješavanja sporova i sukoba; korištenje demokratskih i nenasilnih parlamentarnih i vanparlamentarnih oblika djelovanja i opiranje svim nedemokratskim, autoritarnim i totalitarnim oblicima djelovanja. Umjerena ljevičarska stranka u matičnom toku države koja je zasnovana na parlamentarnoj demokratiji i tržišnoj ekonomiji, sa glasačkim tijelom kako u radničkoj klasi tako i u srednjoj klasi, mogla bi biti opisana kao socijaldemokratska stranka. Dok bi stranka sa većim zahtjevima i ciljevima, koja ima glasačko tijelo među onim dijelom malobrojnije, ali svjesnije radničke klase, fizičke i intelektualne, te sa historijom podrške i učešća u emancipacijskim i progresivnim pokretima, mogla biti opisana kao stranka radikalnije, nove ljevice. Socijaldemokratske stranke, kao i druge moderne ljevičarske stranke, uobičajeno ističu sljedeće principe: sloboda — ne samo ljudske slobode, već i sloboda od diskriminacije, sloboda demokratskog sudjelovanja i sloboda od zavisnosti, ekstremnog siromaštva, straha i zloupotrebe političke, ekonomske i druge moći i položaja; jednakost — ne samo pred zakonom, već i jednake šanse i mogućnosti za sve ljude u raznim oblastima života, bez obzira na identitetske različitosti, uključujući i one osobe sa poteškoćama bilo koje vrste; solidarnost — pokazivanje razumijevanja i suosjećanja prema osobama koje su žrtve nekog oblika diskriminacije, nepravde i neravnopravnosti, te osobna spremnost zajedničkog djelovanja sa drugima na pronalaženju načina za umanjivanje i sprječavanje takvih pojava. Socijaldemokratija se opire svakom obliku autoritarnosti i jednostranačja. Stoga, socijaldemokratija se opire konceptima jednostranačke vladavine takozvanih komunističkih partija 20. vijeka.