Glagoljski misal Hrvoja Vukčića Hrvatinića
Glagoljski misal Hrvoja Vukčića Hrvatinića s početka 15. vijeka predstavlja jedan od najznačajnijih spomenika srednjovjekovne bosanske kulture. Najbogatiji je i najljepše iluminiran glagoljski rukopis, a pisan je za crkvu svetog Mihovila u Splitu, o čemu svjedoči i jedna velika minijatura tog sveca. Rukopis je po narudžbi splitskog hercega Hrvoja, vjerovatno između 1404. i 1407., sastavio pop glagoljaš Butko, i on se sastoji od 247 pergamentskih listova, na kojima su iscrtane 94 minijature i oko 380 raskošnih inicijala. Misal je knjiga u kojoj su sakupljene misne molitve i pjevanja, tj. tekstovi neophodni za izvođenje katoličkog bogosluženja. Iluminacije ovog misala upućuju na to da je izrađen na području gdje su se uspješno ispreplitali uticaji bizantske i rimske umjetnosti. Kalendar koji se u njemu nalazi ukrašen je alegorijama mjeseci i prikazom svakodnevnih aktivnosti. Inicijali u rukopisu su iscrtani sa lisnatim viticama, glavama apostola i predstavama Isusa. Osnovne boje svih predstava su crvena, zelena i plava, sa pozlatom na nekim mjestima. Najvažnija minijature ovog misala je ipak ona na kojoj je prikazan herceg Hrvoje na bijelom konju, u maniru tadašnjih vitezova. Pored ove iluminacije značajna je i predstava hercegovog grba. Dugo se vremena nije znalo gdje se nalazio original ovog misala nakon što su neki njegovi dijelovi objavljeni 1891. Misal je 1963. ponovo otkrila Mara Harisijadis, te se danas zna da se on čuva u Topkapi Sarayi Muzeju u Istanbulu, gdje je je vjerovatno dospio direktno nakon osmanskog osvajanja Balkanskog polouotoka. Druga pretpostavka je da se nalazio u čuvenoj Korviniani, biblioteci ugarskog kralja Matije Korvina, ali je ona manje vjerovatna jer se Hrvojev misal ne spominje ni u jednom inventaru knjiga te biblioteke.