Intravenozna terapija
Intravenozna terapija ili unutarvenska terapija (skraćeno IV terapija) je medicinska tehnika koja isporučuje tečnost, lijekove i prehranu direktno u čovjekovu venu. Intravenski način primjene obično se koristi za rehidraciju ili za pružanje prehrane onima koji ne mogu konzumirati hranu ili vodu na usta. Također se može koristiti za davanje lijekova ili druge medicinske terapije kao što su krvni proizvodi ili elektroliti za ispravljanje elektrolitske neravnoteže. Pokušaji pružanja intravenske terapije zabilježeni su već 1400-ih, ali praksa je postala široko rasprostranjena tek 1900-ih nakon razvoja tehnika za sigurnu i efikasnu upotrebu. Intravenski put je najbrži način da se lijekovi i nadoknada tečnosti isporuče po tijelu, jer se oni uvode direktno u kardiovaskularni sistem i tako brzo distribuiraju. Zato, intravenski način davanja koristi se i za konzumaciju nekih rekreativnih lijekova. Mnoge terapije primjenjuju se u obliku „bolusa“ ili jednokratne doze, ali mogu se primijeniti i kao produžena „infuzija“ ili „kapanje“. Čin davanja terapije intravenozno ili stavljanja intravenske linije ("IV linija") za kasniju upotrebu postupak je koji treba izvoditi samo kvalifikovani stručnjak. Najosnovniji intravenski pristup sastoji se od igle koja probija kožu i ulazi u venu koja je povezana sa špricom ili s vanjskom cijevi. Ovo se koristi za primjenu željene terapije. U slučajevima kada je vjerovatno da će pacijent primiti mnogo takvih intervencija u kratkom periodu (s posljedičnim rizikom od traume na veni), uobičajena praksa je umetanje kanile, koja ostavlja jedan kraj u veni, a kasnije terapije mogu biti daje se lahko preko cijevi na drugom kraju. U nekim slučajevima, više lijekova ili terapija se daje kroz istu IV liniju. IV linije klasificirane su kao "centralne linije", ako završavaju velikom venom blizu srca ili kao "periferne linije" ako je njihov izlaz na malu venu na periferiji, poput ruke. IV linija se može provući kroz perifernu venu da završi blizu srca, kada se naziva "periferno umetnuti centralni kateter" ili PICC linija. Ako je vjerovatno da će trebati dugotrajna intravenska terapija, može se implantirati medicinski priključak kako bi se omogućio lakši ponovljeni pristup veni bez potrebe za ponovnim bušenjem vene. Kateter se također može umetnuti u središnju venu kroz grudi, što je poznato kao tunelirana linija. Na specifičnu vrstu katetera koji se koristi i mjesto uvođenja utiču željena supstanca koja se daje i zdravlje vena na željenom mjestu uvođenja. Postavljanje IV linije može izazvati bol, jer nužno uključuje probijanje kože. Infekcije i upale (nazvani flebitis) su takođe česte nuspojave IV linije. Flebitis može biti vjerovatniji ako se ista vena više puta koristi za intravenski pristup i eventualno se može razviti u tvrdu vrpcu koja nije pogodna za IV pristup. Nenamjerno davanje terapije izvan vene, nazvano ekstravazacijom ili infiltracijom, može izazvati druge nuspojave.