Tilzit (sir)
Tilzit je blijedožuti polutvrdi sir, koji su sredinom 19. stoljeća napravili prusko-švicarski doseljenici, porodica Westphal, iz doline Emmental. Izvorne zgrade tvornice sira još postoje u Sovjetsku u Rusiji, nekadašnjem Tilsitu, na rijeci Njemen, u bivšoj njemačkoj pokrajini Istočnoj Pruskoj. Isti sastojci za izradu sira nisu bili dostupni kao u njihovoj domovini, a sir su kolonizirale različite plijesni, kvasci i bakterije u vlažnoj klimi. Rezultat je bio sir intenzivnijeg i punijeg okusa. Doseljenici su nazvali sir po Tilsitu, pruskom gradu u kojem su se naselili. Tilzit ima srednje čvrstu teksturu s nepravilnim rupama ili pukotinama. Komercijalno proizvedeni tilzit pravi se od pasteriziranog kravljeg mlijeka, ima 30% do 60% mliječne masti i tamnožutu koru. Nakon glavnog dijela proizvodnje sir treba odležati dodatna dva mjeseca. Često aromatiziran sjemenkama kima i biberom u zrnu, tilzit je nadopuna crnom / raževom hljebu i tamnim pivima. To je uobičajeni stoni sir, ali svestran. Može se jesti narezan na kocke u salatama, otopljen u umacima, na krompiru, u rožatama ili na hamburgerima. Koristeći se ponovo uvezenim receptom, tilzit se od 1893. proizvodi u Švicarskoj, a od 1920. u Njemačkoj, gdje je poznat kao zaštićena marka Holsteiner Tilsiter. Švicarski tilzit uglavnom se proizvodi u tri varijante. Blaga verzija (zelena etiketa) proizvodi se od pasteriziranog mlijeka, ona jačeg okusa od svježeg, nepasteriziranog mlijeka (crvena etiketa), a "Rahm-Tilsiter" (žuta etiketa) proizvodi se od pasteriziranog mlijeka s dodatkom vrhnja. Nakon Drugog svjetskog rata, kada su Tilsit i ostatak sjeverne Istočne Pruske postali distrikt sovjetske Kalinjingradske oblasti, sirevi u stilu tilzita proizvođeni su u Švicarskoj i Njemačkoj. Tilzit se sada proizvodi i u Australiji, Finskoj, Estoniji, Latviji, Litvaniji, Poljskoj, Rumuniji, Rusiji i Ukrajini, a prodaje se i u Sjedinjenim Američkim Državama.