Illyricum sacrum
Illyricum sacrum (latinski: Illyricum sacrum) jest enciklopedijsko djelo u devet tomova, koje se bavi kršćanskom historijom Ilira na Balkanu. Štampana je u Mletačkoj Republici na latinskom jeziku u periodu od 1751. do 1819. godine sa dodacima i ispravkama koje su štampane u posljednjem, devetom tomu 1819. Projekat ovog djela osmislio je isusovac Filip Riceputi (1667-1742), kao iscrpnu crkvenu historiju Balkana, zainteresiravši splitskog nadbiskupa P. Bizzu i više stotina saradnika iz svih krajeva "Illiricuma". Prikupio je golemu arhivsku građu (300 rukopisnih svezaka) radeći na njoj 20 godina. Nakon njegove smrti, njegov pomagač Daniel Farlati (1690-1773) revidirao je projekat, podijelio građu po hronološkim pregledima pojedinih biskupija i pripremio za štampu prvih 5 knjiga (1751-1753). Poslije njegove smrti, njegov saradnik Giovanni Giacomo Coleti (1734-1827) izdao je još tri knjige. Godine 1909. don Frane Bulić izdao je devetu knjigu s Coletijevim naknadnim opaskama. U izradi djela poslužila su putovanja Nikole Boškovića, dokumenti koje je sabrao Nikola Bijanković, popisi koje je sastavio Ivan Luka Garanjin, Filip Lastrić, Pacifik Bizza i drugi. Dijeli se u osam opsežnih svezaka, a svaka pojedinačno obrađuje historiju pojedinih nadbiskupija i biskupija. Illyricum sacrum je iznimno važno historijsko djelo zbog obilja historijske građe koje je u njemu. Iliricum sacrum sadrži dragocjenu kartografiju i ilustracije, jer je jedinstveno djelo u vrijeme njegove realizacije. Ovaj rad je od velikog značaja za evropsku historiju prostora poznatog kao Iliricum. Rad je podijeljen u osam knjiga, na ukupno 5500 stranica.