Vlažno područje
Vlažno područje je osebujan ekosistem koji je preplavljen vodom, bilo trajno ili sezonski, gdje prevladavaju procesi bez kisika. Primarni faktor koji razlikuje vlažna područja od ostalih kopnenih ili vodnih zajednica je osobena vegetacija vodenih biljaka, prilagođena jedinstvenom navlaženom zemljištu. Vlažna područja imaju brojne ekološki značajne funkcije, uključujući pročišćavanje i skladištenje vode, preradu ugljika i drugih hranljivih tvari, stabilizaciju obala i podršku biljkama i životinjama. Ovakva područja se također smatraju biološki najraznolikijim od svih ekosistema, i služi kao dom širokom spektru biljnog i životinjskog života. Ostvarivanje ovh funkcija zavisi od svojstava određenog močvarnog područja, zemljišta i obližnjih voda . Metodi koji su uobičajeni za brzu procjenu ovih funkcija, ekološkog zdravlja močvarnih područja i općeg stanja močvarnog područja razvijeni su u mnogim regijama i doprinijeli očuvanju vlažnih područja I podizanju društvene svijesti o funkcijama i koristima od ekosistema nekih vlažnih područja. Vlažna područja se prirodno nastaju na svakom od kontinenata. Glavni tipovi vlažnih područja su bara, močvara, tresetište i dolinska močvara; podtipovi uključuju šume mangrova , poplavne nizije, blata, vernalni bazen i mnoge druge. Među močvarnim područjima veoma su česta tresetišta. U močvarnim područjima voda spada u kategoriju je slatkih, braktičnih ili slanih. Vlažna područja mogu biti plimska (poplavljivana plimom) ili neplimska. Najveća močvarna područja obuhvataju tzv. Amazoniju (sliv Amazona), Zapadnsibirsku niziju, Pantanal u Južnoj Americi, i Sundarbans u delti Gang-Bramaputra. Procjena milenijskog ekosistema UN-a utvrdila je da je degradacija životne sredine izraženija u močvarnim ekosistemima nego u bilo kojem drugom ekosistemu na Zemlji. Vještački uređena močvarna područja koriste se za obradu komunalnih i industrijskih otpadnih voda, kao i za odvod padavinskih . Ovakvi zahvati također mogu imati ulogu u dizajniranju urbanih područja.