Imaret
Imaret je jedan od termina koji se koristio za javnu narodnu kuhinju koje su se gradile širom Osmanskog Carstva, u periodu od 14. do 19. vijeka. Imaret, kao javna ustanova, uglavnom je služila za spremanje obroka koji su se besplatno dijelili siromašnima, putnicima, strancima ili garibima. Imareti su najčešće bili dijelom većeg kompleksa, uglavnom vakufa, koji su se osim imareta sastojali i od drugih objekata kao što su džamije, medrese, musafirhane i sl. Imarete nisu izmislili Osmanlije, ali institucija imareta je u pravom smislu razvijena upravo za vrijeme Osmanskog Carstva kao visoko strukturiran skup objekata. Samo postojanje imareta ukazuje na uvažavanje muslimanskih vjerskih učenja o velikoj važnosti dobrotvorstva i davanja od imetka siromašnima, što se spominje i u Kur'anu. U Bosni i Hercegovini, za vrijeme Osmanskog Carstva, imareti su građeni su u mnogim, uglavnom većim mjestima i većinom u blizini džamija. Od riječi imaret izvedene su riječi: imaretska čorba, imaretski hljeb, imaretski pilav.