Mediji u Bosni i Hercegovini
Mediji u Bosni i Hercegovini odnose se na masovne medije sa sjedištem u Bosni i Hercegovini (BiH). Televizijom, radiom, časopisima i novinama upravljaju i državne i profitne korporacije, koje ovise o prihodima od reklama, pretplate i ostalih prodaja. Ustav Bosne i Hercegovine garantuje slobodu govora, iako politički i poslovni pritisci - zajedno s administrativnom rascjepkanošću - još uvijek ometaju nezavisnost novinara i medija. Kao zemlja u tranziciji s poslijeratnim nasljeđem i složenom domaćom političkom strukturom, bosanskohercegovački medijski sistem je u transformaciji. U ranom poratnom periodu (1995 – 2005), razvoj medija vodili su uglavnom međunarodni donatori i agencije za saradnju, koji su ulagali u pomoć u rekonstrukciji, diverzifikaciji, demokratizaciji i profesionalizaciji medija. Poslijeratni razvoj uključuje uspostavljanje nezavisne regulatorne agencije za komunikaciju, usvajanje Kodeksa za štampu, uspostavljanje Vijeća za tisak, dekriminalizaciju klevete, uvođenje prilično naprednog zakona o slobodi pristupa informacijama i stvaranje sistema javnog servisa od nekadašnjeg državnog emitera. Ipak, međunarodne pozitivne pomake često ometaju domaće elite, a profesionalizacija medija i novinara odvijala se polako. Visok nivo pristranosti i povezanosti medija i političkih sistema ometa pridržavanje profesionalnog kodeksa ponašanja.