Um
Um je vid intelekta i svjesnosti izražen kombinacijom misli, shvatanja, pamćenja, osjećaja, volje i mašte, uključujući sve nesvjesne kognitivne procese. Izraz je često korišten za misaone procese razuma. Um se očituje subjektivno kao tok svjesnosti. Teorije uma i njegove funkcije su brojne. Najranije zabilježene spekulacije daju Zarathuštra, Buda, Platon, Aristotel, Adi Šankara i drugi starogrčki, indijski, te kasnije islamski filozofi. Prednaučne teorije temeljene na teologiji su se koncentrirale na navodnom odnosu između uma i duše, naše nadprirodne, božanstvene ili bogom dane esencije. Većina savremenih teorija koje polaze od naučnih istraživanja mozga teoriziraju da je um epifenomen mozga koji posjeduje i svjesne i nesvjesne aspekte. Uveliko se raspravlja koje osobine čine um. Neki tvrde da um sačinjavaju isključivo više intelektualne funkcije, ponajviše razum i pamćenje. U ovakvom stavu emocije - ljubav, mržnja, strah, radost - su po prirodi primitivnije, odnosno subjektivnije, i na njih bi se trebalo gledati odvojeno od uma. Drugi tvrde da razna racionalna i emocionalna stanja ne mogu biti tako razdvojeni, da su iste prirode i porijekla, te da bi stoga trebala biti smatrana dijelom onog što nazivamo umom.