Alopatrična specijacija
Allopatrična specijacija (grč. ἀλλός - allos = drugo, drugačije + πατρία – patria = otadžbina, domovina = + πατρίς , πατρία – patria = otadžbina, domovina) ili alopatrijska specijacija, poznata i kao geografska specijacija je proces postanka novih vrsta organizama kada je biološke populacije iste vrste postaju vikarne ili međusobno izolirane u mjeri koja sprečava ili ometa razmjenu genetičkog materijala. ( Vikarne vrste su one koje na nekom kontinuiranom području, na određenim mjestima zamjenuju jedna drugu, u istim ili srodnim ekosistemima). Ovakva specijacija može biti rezultat biloškog širenja vrsta, što podrazumijeva emigracije ili geografske promjene, kao što su formiranje planinskih lanaca I otoka ili ljudskih aktivnosti velikih razmjera (na primjer poljoprivredni i geađevinarski zahvati). Vikarne populacije tada ulaze u genotipsku i/ili fenotipsku divergenciju zato što: (a) postaju izloženi različitim selekcijski pritiscima, (b) samostalno prolaze kroz genetički drift, i (c) imaju različite mutacije u genskom fondu populacija. U odvojenim populacijama tokom vremena u populacijama mogu evoluirati u izrazito različite karakteristike. Ako sa geografske barijere kasnije uklone, pripadnici dvije populacije su u mogućnosti za uspješno međusobno parenje, kada sev [[genetička izolacija|genetički izolirane grupe pojavljuju kao različite vrste. Alopatrična izolacije je ključni faktor u specijaciji i najopćiji proces kojim nastaju nove vrste. Adaptivna radijacija, kao što je zapazio Charles Darwin kod Galapagoskih zeba, posljedica je alopatrične specijacij između otočnih populacija.