Citozin
Citozin je jedna od 5 glavnih nukleobaza koje učestvuju u izgradnji nukleinskih kiselina, jedno od slova u zapisivanju, transkripciji i translaciji genetičke informacije, tj. jedan je od gradivnih elemenata DNK i RNK. Citotzin je derivat pirimidina, sa heterocikličnim aromatskim prstenom i dvije zamjenske grupe (amino grupa na poziciji 4 i keto grupa na poziciji 2). Nukleozid citozina je citidin. Ova dušična baza je nedavno primijenjena u kvantnom računanju. Prvi put je neko kvantno mehaničko svojstvo iskorišteno u procesuiranju raspoloživih informacija (1. avgusta 1998). Tada su istraživači na Oxfordu implementirali David Deutschovom algoritam na dva kvantna bita NMRKR (Nuklearnog Magnetno Rezonantnog Kvantnog Računara) baziranog na molekulu citozina. U DNK i RNK citozin je gradivna jedinica i nukleotida; u formi citozin trifosfata (CTP), može se ponašati i kao kao ko-faktor enzima, a može i prenositi fosfatne grupe a u procesu transformacije adenozin difosfata (ADP) u adenozin trifosfat (ATP). U nukleinskim kiselinama, citozin se uparuje sa guaninom. Međutim, zbog nestabilnosti može derivirati u uracil (spontanom deaminacijom). To može izazvati mutacije ako ne bude enzimski popravljeno u realizaciji sistema reparacije. Citozin može biti pretvoren i u 5-metilcitozin, djelovanjem enzima zvanog DNK metiltransferaza. Citozin je otkrili i imenovali Albrecht Kossel i Albert Neumann 1894., kada je hidroliziran iz telećeg timusa. Struktura je formulirana 1903., a zatim je (iste godine) i laboratorijski sintetiziran, čime je i potvrđena.