Aleksandar II, car Rusije
Aleksandar II (ruski: Алекса́ндр II Никола́евич; 29. april 1818 – 13. mart 1881) bio je car Rusije i veliki vojvoda Finske od 1855. do atentata 1881. Njegova najznačajnija reforma je bila emancipacija ruskih kmetova 1861, zbog čega je postao poznat kao Aleksandar Oslobodilac (ruski: лекса́ндр Освободи́тель). Uveo je i druge reforme, kao što su reorganizacija pravosudnog sistema, postavljanje lokalnih sudija, ukidanje tjelesnog kažnjavanja, promovisanje lokalne samouprave putem zemstvo sistema, nametanje vojne službe, okončanje privilegija plemstva i promovisanje visokog obrazovanja. U vanjskoj politici, Aleksandar je prodao Aljasku Sjedinjenim Američkim Državama 1867, bojeći se da će kolonija pasti u ruke Velike Britanije. Kako bi zadržao mir, prekinuo je odnose sa ratobornom Francuskom i njenim vladarem Napoleonom III i pridružio se Njemačkoj i Austriji stvarajući Ligu tri cara kako bi stabilizirao situaciju u Evropi. Iako je vodio miroljubivu vanjsku politiku, pokrenuo je kratki rat sa Osmanlijskim carstvom (1877–1878), kako bi proširio svoju teritoriju u Sibiru i Kavkazu. Iako je bio razočaran rezultatima Berlinskog kongresa 1878, poštovao je sve dogovore. Njegov najveći domaći izazov je bio ustanak u Poljskoj 1863. Prije nego što je ubijen, Aleksandar je predlagao dodatne parlamentarne reforme kako bi spriječio uspon revolucionara i anarhističkog pokreta. Naslijedio ga je sin Aleksandar III.