Alzheimerova bolest
Alzheimerova bolest (lat. Morbus Alzheimer) je neurodegenerativno oboljenje i najpoznatiji oblik demencije. Ovu bolest je prvi opisao Alois Alzheimer, po kojem je i dobila ime. U najčešćem obliku nastupa kod ljudi starijih od 65 godina, koji čine 60 % od ukupno 24 miliona oboljelih. Svojstvo bolesti je slabljenje kognitivnih sposobnosti, koje je praćeno smanjenom aktivnošću, izmjenjenim ponašanjem i neuro-psihološkim simptomima. Prvi simtomi počinju sa učestalim zaboravljanjem, koji se često pogrešno shvataju i tumače kao "problem godina". U ranim fazama bolesti, najprepoznativljivi simptom je gubitak pamćenja. Kako se bolest razvija, daljni simptomi su zbunjenost, agresivnost, gubitak volje. Godinama prije prvih kliničkih simptoma, u mozgu se stvaraju naslage, koje se talože u neuronima. Liječenje promjena još nije moguće. Lijekovima je moguće usporiti nastupanje bolesti. Do danas nije u potpunosti pojašnjen razlog nastupanja Alzheimerove bolesti. Utvrđene su mutacije tri različita gena, koji važe za izazivače ranih formi bolesti. Alchajmerova bolest (AD) je neurodegenerativna bolest koja obično počinje polahko i progresivno se pogoršava, i uzrok je 60-70% slučajeva demencije. Najčešći rani simptom je teškoća u pamćenju nedavnih događaja. Kako bolest napreduje, simptomi mogu uključivati probleme s jezikom, dezorijentaciju (uključujući i lahko gubljenje), promjene raspoloženja, gubitak motivacije, samozanemarivanje i probleme u ponašanju. Kako se stanje pogoršava, osoba se često povlači iz porodice i društva. Postepeno, tjelesne funkcije se gube, što na kraju dovodi do smrti. Iako brzina napredovanja može varirati, prosječan životni vijek nakon dijagnoze je tri do dvanaest godina. Uzrok Alchajmerove bolesti je slabo shvaćen. Mnogo je okolišnih i genetskih faktora rizika povezanih s njegovim razvojem. Najjači genetski faktor rizika potiče od alela apolipoproteina E. Ostali faktori rizika uključuju historiju povreda glave, kliničku depresiju i visok krvni pritisak. Napredak bolesti pogrešnog savijanja proteina je u velikoj mjeri povezan s amiloidnim plakovima, neurofibrilarnim zapetljanjima i gubitkom neuronskih veza u mozgu. Vjerovatna dijagnoza se temelji na povijesti bolesti i kognitivnom testiranju, s medicinskim slikama i krvnim testovima kako bi se isključili drugi mogući uzroci. Početni simptomi se često pogrešno smatraju normalnim starenjem mozga. Za tačnu dijagnozu potrebno je ispitivanje moždanog tkiva, ali to se može obaviti tek nakon smrti. Nijedan tretman ne može zaustaviti ili preokrenuti njegovo napredovanje, iako neki mogu privremeno poboljšati simptome. Zdrava prehrana, fizička aktivnost i društveni angažman općenito su korisni u starenju i mogu pomoći u smanjenju rizika od kognitivnog pada i Alchajmerove bolesti. Pogođene osobe se sve više oslanjaju na druge za pomoć, često stavljajući teret na njegovatelje. Pritisci mogu uključivati socijalne, psihološke, fizičke i ekonomske elemente. Programi vježbi mogu biti korisni u odnosu na aktivnosti svakodnevnog života i mogu potencijalno poboljšati rezultate. Problemi u ponašanju ili psihoze zbog demencije ponekad se liječe antipsihoticima, ali to ima povećan rizik od rane smrti. Od 2020. godine, bilo je oko 50 miliona ljudi širom svijeta s Alchajmerovom bolešću. Najčešće počinje kod osoba starijih od 65 godina godine, iako je do 10% slučajeva ranije, što pogađa one od 30-ih do sredine 60-ih godina. Pogađa oko 6% ljudi starijih od 65 godina, a žene češće od muškaraca. Bolest je dobila ime po njemačkom psihijatru i patologu Aloisu Alchajmeru, koji ju je prvi opisao 1906. godine Alchajmerovo finansijsko opterećenje za društvo je veliko, sa procijenjenim globalnim godišnjim troškovima od 1 trilion US$. Ona je rangirana kao sedmi vodeći uzrok smrti u svijetu.