List
Za istoimenu vrstu riba, pogledajte članak List (riba) List je veoma značajan organ fotosinteze svih biljnih vrsta među koje spada i drveće. Na njemu su glavni dijelovi: liska, lisna drška (peteljka) i zalisci. Zališće je kod nekih vrsta prilično trajno, dok kod većine vrsta opada još pri razvijanju pupoljaka. Liska je glavni dio lista. Lisna drška ima važnu ulogu u funkciji lista. Lišče našeg drveća većinom ima peteljku. Ovim je izbjegnuta ukočenost krošnje, a koja bi bila štetna mehanički i fiziološki. Pokretljivošću lišća izbjegava se prejaki udar vjetra i vode. Uz to svaki pokret lista omogućava ulazak svjetlosti dublje u krošnju. Dužina lisne drške je promjenjiva i na istom izbojku, a pogotovo kod različitih vrsta. Nakon opadanja lista na grančici, ispod bočnog pupoljka, ostaje jasno ograničena mala površina, na kojoj je bila učvršćena lisna drška. Ona je određenog oblika, boje i udubljenja, što jasno ukazuje na vrstu drveta sa koje je lišće palo. Položaj listova na izbojku – grančici je raznolik i karakterističan je za pojedine vrste, a može biti jedan, dva ili više. List je dorziventuralno spljošten organ, koji obično raste iznad zemlje i specijaliziran je za fotosintezu. U većini listova primarno fotosintetsko tkivo, palisadni mezofil, nalazi se na gornjoj strani lista ili lamine (plojke), ali kod nekih vrsta, uključujući zrelo lišće roda Eucalyptus, palisadni mezofil prisutan je s obje strane, a za lišće se kaže da je izobilateralno. Većina listova ima izraženu gornju površinu (adaksijalnu ) i donju površinu (abaksijalnu) koje se razlikuju u boji, dlakavosti i broju stoma (pore koje unose i ispuštaju plinove), količinu i strukturu epikutikulskog voska i druge karakteristike. Listovi su uglavnom zelene boje. Ovo je zbog Ovo je zbog prisustvo sastojka zvanog hlorofil. On je neophodan za fotosintezu jer apsorbuje svjetlosnu energiju iz sunca. List s bijelim mrljama ili rubovima naziva se varijegatni list. Listovi mogu imati mnogo različitih oblika, veličina i tekstura. Široki, ravni listovi sa složenim venacijom cvjetnica poznati su kao megafili , a vrste koje ih nose, većina, kao širokolistne ili megafilne biljke. U “klupskim mahovinama, različitog evolucijskog porijekla, listovi su jednostavni (sa samo jednom venom) i poznati su kao mikrofili. Neki listovi, poput krlušti lukovica, nisu iznad zemlje. U mnogih vodenih vrsta listovi su potopljeni u vodu. Sukulentne biljke često imaju debele sočne listove, ali neki listovi su bez većih fotosintetskih funkcija i mogu biti mrtvi u zrelosti, kao u nekim katafiliima i trnju, bodljama. Nadalje, nekoliko vrsta lisnatih struktura koje se nalaze u vaskularnim biljkama nisu s njima potpuno homologni. Primjeri uključuju spljoštene stabljike biljaka nazvane filokladi i kladode, i spljoštene stabljike listova nazvane filode koje se razlikuju od lists po strukturi i porijeklu. Neke strukture nevaskularnih biljaka izgledaju i djeluju poput lišća. Primjeri uključuju filide mahovins i jetrenjača.