Svjetionik u Aleksandriji
Svjetionik u Aleksandriji je jedno od sedam svjetskih čuda. Izgrađen je na ostrvu Farosu, u periodu između 280. i 247.godine p. n. e., za vrijeme Ptolemejskog kraljevstva. Smatra se djelom grčkog arhitekte Sostrata a bio je visok između 120 i 137 metara, sagrađen na ulazu u aleksandrijsku luku. Kao jedno od sedam svjetskih čuda antičkog svijeta, svjetionik je stoljećima bio najviša građevina izgrađena ljudskim rukama. Oštećen tokom tri zemljotresa u periodu između 956. i 1323. godine, od svjetionika su ostale tek ruševine. Treće je najdugovječnije drevno svjetsko čudo nakon Mauzoleja u Halikarnasu i postojeće Velike piramide u Gizi. Do 1480. godine ostaci svjetionika su korišteni za izgradnju citadele Qaitbay. Francuski arheolozi su 1994. godine otkrili neke ostatke svjetionika na dnu istočnog dijela aleksandrijske luke. Egipatsko državno ministarstvo za antikvitete je planiralo krajem 2015. godine, od potopljenih ruševina drevne Aleksandrije, uključujući i one sa Farosa, formirati podvodni muzej. Radio je po sistemu rotirajućih ogledala, preko dana je rasprostranjivao svjetlost od sunčevih zraka, a preko noći uz pomoć baklje. Smatra se da je izgrađen po naredbi Ptolomeja II.