Autarijati i Kelti
Autarijati i Kelti dolaze u dodir u IV vijeku p.n.e, nakon naseljavanja Kelta u Donju Panoniju, oko rijeke Sava i njenog ušća u Dunav. Tu su Kelti su potčinili Sinde, Sigine, Graukene i Agatirse, te panonske (sjevernoilirske) narode, posebno one u istočnoj Slavoniji i Srijemu. Položaj Autarijata, okrenut prema Savi i Dunavu, bio je primamljiv za Kelte doseljene na obale Dunava i Save. Autarijati su predstavljali prvu ozbiljniju autohtonu prepreku u budućem keltskom pohodu na Balkan. Pravci nadiranja Kelta vodili su uz rijeke Moravu i Drinu. Semberija i Mačva imale su ulogu polaznih područja za keltsko prodiranje na autarijatsko područje. Od sredine V. st. pne. (faza V a) do oko 335. god. p. n. e. Autarijati završavaju svoju teritorijalnu ekspanziju i svoj daljnji društveno-politički, ekonomski i kulturni razvoj. Takvo stanje se najbolje manifestira u uvezenoj robi, koja postupno preuzima primat da bi na kraju postala i dominantna. Gubljenje sopstvene produkcije tako označava ključni prelom koji vodi ka konačnom urušavanju određene zajednice. I na kraju nastupa i sam nestanak autarijatske narodnosne i kulturne zajednice koji se čini kao nagli, nenadani prekid bez presedana u historiji. Najbolje objašnjene za to može se naći u djelovanju nekog vanjskog faktora. Keltska najezda na Autarijate nije bila brza i učinkovita. Autarijati su ipak posjedovali dovoljno unutarnje snage da se suprotstave Keltima i pružaju višegodišnji otpor.