Neolitska nalazišta u sjeverozapadnoj Bosni i Hercegovini
Neolitska nalazišta u sjeverozapadnoj Bosni i Hercegovini su skupina arheoloških lokaliteta čiji nalazi potvrđuju naseljenost i ovog područja u doba neolita. Istražen je manji broj lokalieta čiji su nalazi u Muzeju Republike Srpske (bivšem Muzeju Bosanske Krajine), u Muzeju u Doboju i Zemaljskom muzeju u Sarajevu. Istraživanja su obavili Ćiro Truhelka, Đuro Basler i Alojz Benac, a u XXI vijeku Ivana Pandžić i Marc Van der Linden. Zaključak je da na ovom području u neolitu nije postojala samostalna kulturna grupacija. Jedan dio sjeverozapadne Bosne usko je povezan uz sremsko-slavonsku neolitsku grupu koja je nazvana i bapsko-lenđelska dok drugi dio na području oko Doboja usko je povezan za matično područje rasprostiranja Vinčanske kulture u Srbiji i istočnoj Bosni. Odnos butmirske kulture prema lokalitetima sjeverozapadne Bosne prema dosadašnjem nivou istraživanja nije jasan. Gledano u cjelini, neolit u ovoj regiji je u potpunoj saglasnosti sa odgovarajućim ostvarenjima drugih neolitskih populacija na Balkanu. Stanovništvo je živjelo u zemunicama i poluzemunicama te nastambama podignutim na kolju od pletera. Osim stambenih objekata, pronađene su i ostave, peći, ognjišta i radionička mjesta. Pokretni materijal čine importovani predmeti koji su po svom sirovinskom sastavu, tehnološkim, tipološkim, ornamentalnim ili nekim drugim karakteristikama potpuno strani kulturno-geografskim okvirima unutar kojih su pronađeni (opsidijan, školjke spondylus, ćilibar i keramičke proizvodi). Nađeni domaći materijali su oružja i oruđa od kamena i kosti, te drugi upotrebni predmeti (posebno zemljano posuđa, pa i nakit), kao i neki predmeti kultne namjene (glinene figurine, žrtvenici i sl..). Najinteresantnije otkriće predstavlja ženski skelet u Kočićevu koji je prema dosadašnjim saznanjima najstariji do sada pronađen u Bosni i Hercegovini.