Magnetizacija
U klasičnom elektromagnetizmu, magnetizacija je vektorsko polje koje izražava gustoću trajnih ili induciranih magnetnih dipolnih momenata u magnetskom materijalu. Shodno tome, fizičari i inženjeri obično definišu magnetizaciju kao količinu magnetnog momenta po jedinici zapremine. Predstavljen je pseudovektorom M. Magnetizacija se može uporediti s električnom polarizacijom, koja je mjera odgovarajućeg odgovora materijala na električno polje u elektrostatici. Magnetizacija također opisuje kako materijal reagira na primijenjeno magnetsko polje, kao i način na koji materijal mijenja magnetsko polje, i može se koristiti za izračunavanje sila koje proizlaze iz tih interakcija. Porijeklo magnetnih momenata odgovornih za magnetizaciju mogu biti ili mikroskopske električne struje koje su rezultat kretanja elektrona u atomima, ili spin elektrona ili jezgara. Neto magnetizacija je rezultat uzvrata materijala na vanjsko magnetno polje. Paramagnetski materijali imaju slabu indukovanu magnetizaciju u magnetnom polju, koja nestaje kada se magnetsko polje ukloni. Feromagnetski i ferimagnetni materijali imaju jaku magnetizaciju u magnetnom polju, i mogu se magnetizirati da bi imali magnetizaciju u odsustvu vanjskog polja, postajući trajni magnet. Magnetizacija nije nužno ujednačena unutar materijala, ali može varirati između različitih tačaka.