Unutarmišićna injekcija
Unutarmišićna injekcija ili intramuskularna injekcija, često skraćeno IM, jest injekcija supstance u mišić. U medicini je jedna od nekoliko metoda za parenteralnog davanja lijekova. Intramuskularna injekcija može biti poželjna jer mišići imaju veće i brojnije krvne sudove od potkožnog tkiva, što dovodi do brže apsorpcije od potkožne ili unutarkožnih injekcija. Lijekovi primijenjeni intramuskularnom injekcijom ne podliježu efektu zvanom metabolizam prvog prolaska, koji utječe na oralne lijekove. Uobičajena mjesta za intramuskularne injekcije uključuju deltoidni mišić nadlaktice i glutealni mišić stražnjice. U novorođenčadi se obično koristimišić musculus wideus lateralis bedra. Mesto ubrizgavanja mora se očistiti prije davanja injekcije, a zatim se injekcija daje brzim strelovitim pokretima kako bi se smanjila nelagoda kod primatelja. Volumen koji se ubrizgava u mišić obično je ograničen na 2–5 mililitara, ovisno o mjestu injekcije. Ne bi trebalo odabrati mjesto koje ima znakove infekcije ili atrofiju mišića. Intramuskularne injekcije ne smiju se davati osobama sa miopatijom ili onima koji imaju problema sa zgrušavanjem. Intramuskularne injekcije obično rezultiraju bolom, crvenilom i otokom ili upalom oko mjesta uboda. Ovi neželjeni efekti su uglavnom blagi i traju najviše nekoliko dana. Rijetko mogu nervi ili krvni sudovi oko mjesta ubrizgavanja biti oštećeni, što rezultira jakim bolom ili paralizom. Ako se ne poštuje odgovarajuća tehnika, intramuskularne injekcije mogu rezultirati lokaliziranim infekcijama kao što su apscesi i gangrena. Iako se u prošlosti preporučivala aspiracija ili povlačenje šprice prije injekcije kako bi se spriječilo nehotično davanje u venu, ona se više ne preporučuje za većinu mjesta injektiranja.