Baltalimanski sporazum
Baltalimanski sporazum iz 1838. ili Anglo-Osmanlijski sporazum je formalni trgovački sporazum potpisan između Porte Osmanskog Carstva i Velike Britanije potpisan 16. augusta 1838. u Istanbulu. Trgovačka politika nametnuta Osmanskom Carstvu, nakon sporazuma iz Baltalimana, bila je neka od najliberalnijih, otvorenih tržišnih sporazuma koja su donesena u to vrijeme. U odredbama sporazuma stajalo je da će Osmansko Carstvo ukinuti sve monopole, omogućiti britanskim trgovcima i njihovim saradnicima pun pristup svim osmanlijskim tržištima i da će biti jednako oporezovani kao i lokalni trgovci. Ovaj sporazum nije predstavljao ravnopravan aranžman o slobodnoj trgovini, jer je Ujedinjeno Kraljevstvo i dalje provodilo protekcionističku politiku na svom tržištu. Uoči Baltalimanskog sporazuma, u jesen 1831. guverner Egipta, Muhamed Ali od Egipta, napao je Osmansko Carstvo. Njemu nije predata teritorija koju mu je osmanlijski sultan, Mahmud II, obećao, nakon što je pokazao vojnu stručnost u porazu grčkih pobunjenika 1824. Kao odgovor Ali-pašin sin, Ibrahim paša, poveo je egipatsku vojsku na Liban i Siriju, brzo porazivši osmanlijske snage. Mahmud II je pozvao Britaniju i Francusku za pomoć, iako nijedna nije htjela intervenirati. Carstvo se nevoljko obratilo Rusiji za pomoć, što je zauzvrat zaustavilo Ali-pašino napredovanje. Nakon runde pregovora Egipat je uspio zadržati većinu osvojene zemlje, iako nijedna strana nije bila istinski zadovoljna ishodom. Napetosti između Egipta i Osmanlijskog Carstva, zajedno sa strahom od ruske intervencije, dale su Londonu poticaj da pregovara s Carigradom, kako bi preovladao u trgovinskim sporazumima. Britanija je iskoristila nemire i pružila ruku pomoći Osmanlijskom Carstvu da porazi Muhamed Ali pašu, u zamjenu za potpuni pristup osmanlijskom tržištu.