Šlajfski dijalekt
Šlajfski dijalekt (Lužičkosrpski jezici: Slepjanska narěč) jest prijelazni dijalekt gornjolužičkih i donjolužičkih jezika koji se govori u regiji Schleife. Među lužičkim dijalektima, Šlajfski dijalekt je najbliži muskauskom dijalektu, čija jezička teritorija graniči na istoku. Ova dva dijalekta slavisti pripisuju donjolužičkom prije nego gornjolužičkom jeziku. Šlajfski dijalekt se uglavnom prenosi usmeno i nema svoj moderni pisani jezik. Dakle, dokumenti na Šlajfskiovom dijalektu ne odgovaraju nijednoj standardiziranoj gramatici ili su pomiješani s jednim od dva standardna jezika. Hanzo Njepila iz Rohnea, koji je bio prvi neklerikalni pisac koji je pisao na lužičkom jeziku, pisao je svoje tekstove isključivo na šlajferskom dijalektu. Jedna od najvećih kolekcija historijskih natpisa na Šlajfskom dijalektu može se naći i na historijskim nadgrobnim spomenicima groblja u Rohneu. Unutar područja distribucije, koje se skoro poklapa sa onim Schleifer Trachta, postoje male razlike između Groß Dübena i Halbendorfa s jedne strane i ostalih pet sela s druge strane. Udruženje Kólesko, osnovano 2011. godine, bavi se dokumentacijom, objavljivanjem i održavanjem Šlajfskog dijalekta, pjesama i Šlajfske nošnje. Članovi Kóleska Juliana Kaulfürst i Dieter Reddo dobili su Zejlerovu nagradu od Saksonskog državnog ministarstva nauke, kulture i turizma 2018. godine za njihov "izuzetan doprinos revitalizaciji lužičkog mlinca".