Vidovski
Vidovski (u literaturi i Vidoški, Vidoški grad) je glavna utvrda u stolačkom kraju i području Vidovog polja. Pretpostavka je da je Vidovski (Vidoški) ime dobio po rijeci Vidoštici, današnjoj Bregavi. Prema Marku Vegi Slaveni su poslije pokrštavanja umjesto Svetovida slavili sv. Vida, pa je otuda Vidovski (Vidoški) kod Stoca ima dobio svoje ime od Sv. Vida. Uzvišenje sa tvrđavom (Šetnica) smješteno je u centru Stoca. Tvrđava je dobro očuvana. Ima veći broj cisterni, rezidijalne, vojne, vjerske i ekonomske objekate. Jadna je od najprostranijih tvrđava na širem prostoru. Prepoznatljivo na sebi ima sadržaje brojnih epoha. Tvrđava u dovoljnoj mjeri nije arheološki istražena pa je njen srednjovjekovni period vrlo slabo dokumentiran arheološkim nalazima. Vidovski su spominje u prijepisima povelja za Stjepana Vukčića Kosaču od aragonsko-napuljskog kralja Alfonsa V. 1444. (Vidosich Vuidonopoglyo castello con la contato) i 1454. (civitate Vidouschi cum castris et pertinentiis suis), a u povelji 'rimskog kralja' Fridriha III. 1448. kao castrum Widosskiy. Navedeni dokumenti pokazuju da Vidovski ima kontinuirani izraz postojanosti i značaja na posjedu vojvode i kasnijeg hercega. Izvjesno je i da je tvrđava Vidovski postojala i ranije, prije 1444. i da je pripadala Sandalju Hraniću Kosači. Ljudi vojvode Stjepana Vukčića Kosače iz Blagaja i Vidovskog (de Blagai et Vidoschi), napali su i opljačkali Dubrovčanina Andriju Rastića na njegovom putu prema bosanskom vladaru 1444. Put preko Vidovskog (via de Vidouschi) spominje se 1468. Vidovski je, kao i čitav stolački kraj, izuzetna turistička atrakcija. U moderno vrijeme poznata je kroz manifestaciju Slovo Gorčina. Kao i čitav Stolac doživio je kulturtregerstvo i trebaće vremena da opet zablista u punom sjaju, ali za istinske ljubitelje vrijednost nije izgubio.