Armensko pismo i njegovi kulturni izrazi
Armensko pismo od svog izuma, nije služilo samo svojoj primarnoj funkciji, stvaranja pisanog naslijeđa u vidu armenskih književnih djela. Armeni su pismo koristili i kao brojeve, u kriptografiji, zagonetkama, u brojnim rukotvorinama i sl. Pismo se također odlikuje širokim rasponom ornamentalnih pisama, općenito klasificiranih po svojim oblicima: čvorovi, ptice, životinje, ljudi i mitska ili imaginarna bića. Time je armenska slovna umjetnost putem ukrašavanja slova i njene različite upotrebe, kroz vijekove postala i dio ukupne armenske kulture. Prema predanju, armensko pismo je stvorio sveti Mesrop Maštoc oko 403-406. godine n.e. Nejasno je da li je pismo bilo novi razvoj ili su Jermeni ranije koristili neko drugo svoje pismo, o čemu nema pisanih dokaza. Dok su bili dio SSSR-a, Armenci su 1922.-1924. izvršili dvije pravopisne reforme, koje su važeće u savremenoj Armeniji. Promjene nisu prihvaćene u dijaspori u Sjedinjenim Američkim Državama i Evropi i kod armenske manjine u Iranu. Armensko pismo ima trideset devet znakova i, za razliku od semitskih pisama koji se koriste u susjednim državama na istoku i jugu Kavkaza, ima potpunu notaciju samoglasnika. Kako se ova slova nikada ne umnožavaju, armensko pismo je instrument velike fonetske preciznosti. Uzima 22 grčka zvuka kojima pripisuje vlastite znakove i dodaje 14 znakova namijenjenih zapažanju zvukova stranih grčkom. Armensko pismo, kao i grčko s kojim je djelimično povezano, koristi i velika i mala slova.