Jugoslavenska ekspedicija na Tian Shan 1987.
Jugoslavenska ekspedicija na Tian Shan 1987 bila je dio višegodišnje tradicije u posjetama jugoslavenskih alpinista Sovjetskom Savezu. Sve je počelo sa Kavkazom a nastavilo se Pamirom, na kojem se dostižu visine od 7.000 m. Većina jugoslavenskih himalajaca prva iskustva sa visokim planinama sticala je na Kavkazu i Pamiru, pa su se ti pohodi smatrali kao neka vrsta ekspedicijske škole. Tian Shan je planinski lanac, dug više od 2.400 kilometara, na granici između Kirgistana (nekadašnje Kirgiske SSR u Sovjetskom Savezu) i Kine. Okružen je pustinjom Kazahstan na sjeverozapadu, Takla Mahan na jugu i Gobi na istoku, tako da ni jedna rijeka koja izvire na Tian Shanu ne dopire do mora. Naziv Tian Shan potiče iz kineskog jezika i znači Nebeske planine. Dio lanca naziva se Kirgiski hrbat. Organizacija pohoda povjerena je Planinarskom savezu Hrvatske. Vođa je bio Branko Puzak. Ekspediciju je sačinjavalo 15 alpinista iz: SR Hrvatske (8): Snježana Bilač, Nives Boršić, Davor Butković, Berislav Mokos, Vlado Paušić, Edvard Retelj, Branko Šeparović SR Slovenije (3): Drago Frelih, Andrej Gradišnik, Robert Jamnik SR Srbije (2): Zoran Bogdanović, Radoslav Milojević SR Bosne i Hercegovine (2): Dragan Ilić, Željko Rudan Ekspedicija je krenula 2. jula avionom iz Beograda do Moskve, a sutradan u Biškek (tadašnji Frunze), glavni grad Kirgistana. Nakon toga autom su se prebacili do stalnog alpinističkog logora Ala Arča i na kraju još tri sata do svog logora odakle su išli na uspone. Povratak je bio 21. jula letom iz Moskve. Cilj je bio alpinistički usponi po stijenama Kirgiskog hrbata sa vrhovima: Semjonov Tjanšanski (4.895 m), Korona (4.860 m), Slobodna Koreja (4.777,6 m), Ishatelj, Teke Tor i Boks.