Sporazum Karadžić – Filipović
Sporazum Karadžić – Filipović bio je neuspjeli politički sporazum između predstavnika dva naroda: Muslimana (Stranka demokratske akcije - SDA) i Srba u BiH (Srpska demokratska stranka - SDS) o budućem statusu SR Bosne i Hercegovine tokom jugoslavenske krize. U ime predsjednika SDA Alije Izetbegovića, Adil Zulfikarpašić i Muhamed Filipović sastali su se sa predsjednikom SDS-a Radovanom Karadžićem, Nikolom Koljevićem i Momčilom Krajišnikom. Dvije strane su postigle dogovor da Bosna i Hercegovina ostane suverena i nepodijeljena, ostajući u jugoslavenskoj konfederaciji sa Srbijom i Crnom Gorom. Područje Sandžaka u SR Srbiji naseljeno muslimanima trebalo je da postane autonomno, dok bi SAO Krajina i SAO Bosanska Krajina odustale od svog plana ujedinjenja. Zulfikarpašić je dobio saglasnost predsjednika Srbije Slobodana Miloševića, koji je također obećao 60% Sandžaka Bosni i Hercegovini. Alija Izetbegović, koji ga je u početku podržavao, kasnije je odustao od sporazuma. Nemogućnost da se diplomatski nađe rješenje na kraju je dovela do izbijanja rata u Bosni i Hercegovini nekih 10 mjeseci kasnije. Nakon potpisivanja Dejtonskog sporazuma kojim je okončan rat, Bosna i Hercegovina je postala međunarodno priznata nezavisna država sa dva entiteta, dok su Srbija i Crna Gora formirale krnju SR Jugoslaviju koja je bila pod strogim sankcijama i embargom međunarodne zajednice.