Svici sa Mrtvog mora
Svici s Mrtvog mora (također Svici iz Kumranske pećine ) su drevni jevrejski i hebrejski vjerski rukopisi prvi put pronađeni 1947. u pećinama Kumran u tadašnjoj Mandatarnoj Palestini, u blizini Ein Feshkha na Zapadnoj obali, na sjevernoj obali Mrtvog mora. Datirajući između pne 3. stoljeća i CE 1. stoljeću, svici sa Mrtvog mora se smatraju jednim od najvažnijih otkrića u historiji arheologije, i imaju veliki historijski, vjerski i jezički značaj jer uključuju najstarije sačuvane rukopisi čitavih knjiga, kasnije uključenih u biblijske kanone, zajedno sa deuterokanonskim i vanbiblijskim rukopisima koji čuvaju dokaze o raznolikosti religijske misli u kasnom judaizmu Drugog hrama, dok istovremeno bacaju novo svjetlo na pojavu kršćanstva i rabinski judaizam. Većinu svitaka drži država Izrael u Svetištu knjige u Izraelskom muzeju, ali neki od njih su odneseni u Jordan i sada su izloženi u Jordanskom muzeju u Amanu. Vlasništvo nad svicima, međutim, polaže država Palestina.