Šime Ljubić
Šime Ljubić (Stari Grad na Hvaru, 24. maja 1822 - Stari Grad na Hvaru, 19. oktobra 1896) bio je župnik, hrvatski arheolog, historičar i biograf. Studirao je teologiju u Zagrebu, a historiju i slavistiku u Beču. Bio je upravnik Arheološkog muzeja u Splitu, a jedno vrijeme je boravio i u arhivu u Veneciji gdje je skupljao građu koju je kasnije objavila Jugoslavenska akademija nauka i umjetnosti. Ti dokumenti imaju veliki značaj za izučavanje srednjovjekovne bosanske historije. Kasnije je postao direktor Arheološkog muzeja u Zagrebu. Osnivač je Hrvatskog arheološkog društva, a pokrenuo je i njegovo glasilo "Viestnik hrvatskog areheologičkoga družtva". Pisao je radove iz numizmatike, o prahistorijskim i rimskim nalazima, skupljao građu za Narodni muzej, objavio srednjovjekovne statute Budve, Skradina i Hvara te radove o odnosima Dubrovnika i Venecije, o Markantunu Dominisu i Petru Hektoroviću. Sudjelovao je u hrvatskom narodnom preporodu u Dalmaciji, a bavio se i književnim radom. Najvažnije knjige su mu: Opis južnoslavenskih novaca (Zagreb, 1875), te zbirka izvora objavljena u nekoliko tomova, Listine o odnošajih između južnoga Slavenstva i Mletačke republike.