Taoizam
Taoizam (ili daoizam) je naziv za grupu filozofskih i religijskih učenja koja se temelje na metafizičkom tumačenju kineskog znaka Tao, koji se najčešće prevodi kao put. Postoji razlika između taoizma kao filozofije i taoizma kao religije. Taoizam je ostavio neizbrisiv trag na razne oblasti kineske kulture, a poslije se proširio i po drugim oblastima Istočne Azije. Jedan od utemeljitelja taoizma je i Lao Tse, koji je živio u 6. vijeku p. n. e. Lao Tse je poučavao da ljudi treba da žive u harmoniji sa prirodom. On je naglašavao važnost jednostavnog života i održanje ravnoteže sa prirodom, pri čemu se nije slagao sa Konfučijevim uvjerenjem da su u jednom društvu najvažniji snažna porodica i država. On nije vjerovao u zakone i poučavao je da je najbolji način života ne preduzimati nikakve snažne, protivprirodne akcije. Temeljno djelo taoizma je Tao Te Chinga, koja se često prevodi kao Knjiga Puta i Vrline. Središnji pojam taoizma je Tao (ili Dao). Tao je općenito definisan kao izvor svega i krajnji princip u osnovi stvarnosti. Od njega potiču nebo i zemlja, kao dva pola. Muški princip Jang (duh, dobro, ljubav, svjetlo) i ženski princip Jin (tvar, zlo, mržnja, tmina), koji zajedno održavaju sklad svijeta u neprestanom mijenjanju. Taoisti Tao tumače kao princip kontinuiteta u vječno mijenjajućem univerzumu. Taoizam uči o različitim disciplinama za postizanje savršenstva kroz samokultivaciju. Ovo se može postići upotrebom taoističkih tehnika i spajanjem sa neplaniranim ritmovima svega, koji se nazivaju "put" ili "Tao". Taoistička etika se razlikuje u zavisnosti od određene škole, ali općenito teži da naglašava wu wei (djelovanje bez namjere), prirodnost, jednostavnost, spontanost i tri blaga: 慈, saosjećanje, 儉, štedljivost i 不敢爲天下先, poniznost. Koreni taoizma sežu najmanje do 4. vijeka p. n. e.. Rani taoizam je svoje kosmološke pojmove crpio iz škole Yinyang (prirodnjaka) i bio je pod dubokim uticajem jednog od najstarijih tekstova kineske kulture, Knjiga promjene (I Ching), koji izlaže filozofski sistem o tome kako održati ljudsko ponašanje u skladu sa naizmeničnim ciklusima priroda. Legalista Shen Buhai (oko 400. – oko 337. p.n.e.) je također mogao imati veliki uticaj, izlažući realpolitiku wu weia, ili kvalifikovanu neaktivnost. Taoizam kao religija se pojavljuje dosta kasnije, u 2. vijeku n.e.. Taoizam je jedna od velikih religioznih tradicija nastalih u Kini. Za razliku od velikih zapadnjačkih religija, taoizam nema jednog Boga ni proroka osnivača. Jedno od glavnih vjerovanja taoizma je da svaka osoba treba da slijedi sopstveni Tao ili Put. Univerzalan, a ipak veoma lične prirode, taoizam je imao značajnog utjecaja na duhovni život mnogih kultura, kako u Aziji, tako i širom svijeta. Taoizam je imao dubok uticaj na kinesku kulturu tokom vijekova, a taoisti (道士; dàoshi, "gospodari Taoa"), titula koja se tradicionalno pripisuje samo sveštenstvu, a ne i njihovim laicima, obično vode računa da istaknu razliku između njihove ritualne tradicije i prakse kineske narodne religije i netaoističkih narodnih ritualnih redova, koji se često pogrešno identificiraju kao oni koji se odnose na taoizam. Kineska alhemija (posebno neidan), kineska astrologija, Zen budizam, nekoliko borilačkih veština uključujući Kung fu, tradicionalnu kinesku medicinu, Feng šui i mnogi stilovi Chi Kunga bili su isprepleteni sa taoizmom kroz historiju. Danas je taoistička religija jedna od pet vjerskih doktrina koje je službeno priznala Narodna Republika Kina (NRK), uključujući i svoje posebne administrativne regije (SAR) Hong Kong i Makao. To je također glavna religija na Tajvanu i ima značajan broj sljedbenika u brojnim drugim društvima širom istočne i jugoistočne Azije, posebno u Maleziji, Singapuru i Vijetnamu.