Mašta
Mašta ili imaginacija je proizvodnja ili simulacija novih objekata, senzacija i ideja u umu. bez ikakvog neposrednog čulnog unosa. Stefan Szczelkun to opisuje kao formiranje iskustava u nečijem umu, što može biti rekreacija prošlih iskustava, kao što su živopisna sjećanja sa zamišljenim promjenama, ili potpuno izmišljene i moguće fantastične scene. Mašta pomaže da znanje bude primenljivo u rešavanju problema i od suštinskog je značaja za integraciju iskustva i proces učenja. Kao pristup teoriji izgradnje, naziva se "disciplinirana mašta". Osnovni trening za maštu je slušanje pripovijedanja (narativa), u kojoj je tačnost odabranih riječi temeljni faktor za "prizivanje svjetova". Mašta je kognitivni proces koji se koristi u mentalnom funkcionisanju i ponekad se koristi zajedno sa psihološkim slikovnim doživljasima. Smatra se takvim jer uključuje razmišljanje o mogućnostima. Srodni termin, "mentalna slika" može se koristiti u psihologiji za označavanje procesa oživljavanja u umu prisjećanja na objekte koji su ranije bili dati u čulnoj percepciji. Budući da je ova upotreba termina u sukobu sa uobičajenim jezikom, neki psiholozi su radije opisali ovaj proces kao "imaging" ili "imagery" ili govoriti o tome kao "reproduktivna" za razliku od "produktivne" ili "konstruktivne" imaginacije. Konstruktivna imaginacija se dalje dijeli na dobrovoljnu maštu koju pokreće lateralni prefrontalni korteks (LPFC) i nevoljnu maštu (nezavisnu od LPFC), kao što su REM-spavanje sanjanje sna, maštarenje, halucinacije i spontani uvidi. Voljni tipovi mašte uključuju integraciju modifikatora i mentalne rotacije. Zamišljene slike, kako nove tako i prisjećane, vide se "umnim okom". Mašta se, međutim, ne smatra isključivo kognitivnom aktivnošću jer je također povezana s tijelom i mjestom, posebno što uključuje i uspostavljanje odnosa s materijalima i ljudima, isključujući osjećaj da je mašta zaključana u glavi. Mašta se može izraziti i kroz priče kao što su bajka ili fantazija. Djeca često koriste takve narative i pretvaraju se da bi vježbala svoju maštu. Kada djeca razviju fantaziju, oni se igraju na dva nivoa: prvo se koriste ulogama da odglume ono što su razvili svojom maštom, a na drugom nivou se ponovo igraju sa svojom izmišljenom situacijom, ponašajući se kao da koje su razvili je stvarna realnost.