Hodža
Hodža (perzijski : خواجه xʷâjah) je počasna titula koja se koristi širom Bliskog istoka, južne Azije, jugoistočne Azije i centralne Azije, posebno prema sufijskim učiteljima. Koriste ga i kašmirski muslimani i Mizrahi Jevreji — posebno perzijski Jevreji i Jevreji iz Bagdada. Riječ dolazi od iranske riječi khwāja (klasični perzijski : خواجه khwāja ; Dari khājah; tadžički khoja). U perzijskom, ova titula ima značenje 'gospodin' ili 'učitelj'. Osmanski turski izgovor perzijskog خواجه doveo je do hodža i njenih ekvivalenata kao što su hoca na modernom turskom, hoxha na albanskom, xoca (khoja) na azerbejdžanskom, hodža (ćirilica: xоџа) na bosanskom, crnogorskom, hrvatskom i srpskom, ходжа (khodzha) na bugarskom, χότζας ( chótzas ) na grčkom, hogea na rumunskom. Drugi načini pisanja uključuju khaaja (bengalski) i koja (javanski). Ova titula se također koristi u Egiptu i Sudani za označavanje osobe stranog državljanstva ili stranog naslijeđa, „evropljanina koji nosi odelo i šešir“. Ima slično značenje u zemljama Zaljeva. U savremenom egipatskom žargonu to znači stranac, posebno onaj evropskog porijekla. U bosanskom i drugim južnoslavenskim jezicima često se koristi kao sinonim za imama, pogotovo u kolokvijalnom govoru.