Tragedija zajedničkog dobra
U ekonomskoj nauci, tragedija zajedničkog dobra je situacija u kojoj pojedinačni korisnici, koji imaju otvoren pristup resursu neometan zajedničkim društvenim strukturama ili formalnim pravilima koja reguliraju pristup i korištenje, djeluju neovisno u skladu sa svojim vlastitim interesima i, suprotno općem dobru svih korisnika, svojim nekoordiniranim djelovanjem uzrokuju iscrpljivanje resursa. Ovaj koncept je nastao u eseju koji je 1833. napisao britanski ekonomista William Forster Lloyd, koji je koristio hipotetički primjer efekata neregulirane ispaše na zajedničkom zemljištu (također poznatom kao "uobičajeno") u Velikoj Britaniji i Irskoj. Koncept je postao nadaleko poznat kao "tragedija zajedničkog dobra" više od jednog stoljeća nakon članka koji je napisao Garrett Hardin 1968. Iako se sistemi resursa otvorenog pristupa mogu urušiti zbog prekomjerne upotrebe (kao što je prekomjerni ribolov), postojali su i još uvijek postoje mnogi primjeri u kojima članovi zajednice s reguliranim pristupom zajedničkom resursu sarađuju, kako bi te resurse iskorištavali oprezno bez kolapsa.,Elinor Ostrom je 2009. godine dobila Nobelovu nagradu za ekonomske nauke jer je demonstrirala upravo ovaj koncept u svojoj knjizi Upravljanje zajedničkim zajednicama, koja je uključivala primjere kako su lokalne zajednice to mogle učiniti bez propisa odozgo prema dolje ili privatizacije. U modernom ekonomskom kontekstu, " zajednička dobra" podrazumijevaju bilo koji otvoreni ili neregulisani resursi kao što su: atmosfera, okeani, rijeke, zalihe okeanske ribe ili čak kancelarijski frižider. U pravnom kontekstu, to je vrsta imovine koja nije ni privatna ni javna, već ju zajednički drže članovi zajednice, koji upravljaju pristupom i korištenjem kroz društvene strukture, tradicije ili formalna pravila. U nauci o životnoj sredini, "tragedija zajedničkog dobra" se često dovodi u vezu sa održivim razvojem, povezujući ekonomski rast i zaštitu životne sredine, kao i u debati o globalnom zagrijavanju . Također se koristi u analizi ponašanja u oblastima ekonomije, evolucione psihologije, antropologije, teorije igara, politike, oporezivanja i sociologije.