Pradavni čovjek
Pradavni ljudi ili arhajski ljudi – zajednička je oznaka za jedan broj varijanti roda Homo, koje su grupirane u ovu široku kategoriju, u kontrastu s modernim ljudskim oblicima (Homo sapiens). Egzistirali su u periodu koji počinje prije oko 500.000 godina. Ova kategorija nema biosistematsko-taksonomsko značenje, a obično uključuje oblike Homo heilderbergensis, Homo rhodesiensis, Homo neanderthalensis, a može i Homo antecessor. Prema nekim ranijim teorijama, moderni ljudi su evoluirali iz arhajskih, a prema drugima, potiču od Homo erectus. Varijante arhajskih ljudi se ponekad uključuju i pod dvoimeni naziv "Homo sapiens", jer njihova veličina mozga je vrlo slična onoj modernih ljudi. Prosječna zapremina mozga im je bila oko 1200–1400 cm3, što se preklapa sa ovom kod modernih ljudi. Arhajski se razlikuju od anatomski moderni ljudi po debljim kostima lobanje, istaknutpm nadočnim i tjemenim grebenima, te nedostatku istaknute brade. Anatomski moderni ljudi su se pojavili prije oko 200.000 godina, a prema teoriji katastrofe vulkana Toba, prije 70.000 godina. Nakon te procjene, kategorija arhajskih ljudi je postepeno marginalizirana. Za nerecentne varijante roda Homo se procjenjuje da nisu preživjele granicu od prije 30.000 godina, a možda i do nedavnih oko 10.000 godina. Koje su od njih, ako ih ima, uključene pod pojmom "arhajski ljudi", stvar je definicije koja varira među autorima. Ipak, prema nedavnim genetičkim studijama, moderni ljudi su možda evoluirali iz "najmanje dvije grupe" drevnih ljudi: neandertalci i Denisova. Druge studije su stvorile sumnju podatkom o izvoru zajedničkih genetičkih markera arhajskih i modernih ljudi, ukazujući na porijeklo predačkih osobina od prije 500.000 do 800.000 godina. Novi dokazi ukazuju na još jednu grupu mogućih izumrlih predaka današnjih ljudi, od prije 11.500 godina, u skupini oblika čovkeka iz pećine Crveni jelen Kina. Međutim, Chris Stringer, iz Natural History Museum, London, predložio je da ovi ljudi mogu biti rezultat parenja između Denisovskih hominina i moderni ljudi, dok drugi naučnici ostaju još skeptični, što ukazuje da su jedinstvene odlike ovog nalaza u okviru očekivane varijacije ljudskih populacija.