Pantomima
Pantomima je naziv za predstave u kojima glumac misli i osjećaje lika koji tumači prenosi samo pokretima tijela i mimikom, a bez upotrebe riječi. U 19. vijeku je u Hrvatskoj za pantomimu zabilježen naziv nijemoigra. Riječ potiče od grčkog, gdje mimos ili mim znači podražavatelj, podražavanje. Riječ je prvobitno označavala poseban način predstavljanja u antičkom pozorištu. Pantomima je umjetnost tišine, poezija visokog kultiviranog pokreta. Pantomima (panto - sve, mimos - podražavanje) se spominje još u Staroj Grčkoj i Rimu, a i u zapisima putopisaca po Dalekom Istoku. Pantomima pripada scenskoj umjetnosti. Njeno sredstvo za izražavanje je u prvoj liniji čovječije tijelo. Gramatika pokreta u pantomimi je uzeta najvećim dijelom iz svakodnevnog života. Riječi, rekviziti i muzika nisu prisutni. Cilj pantomime nije razvijanje snage ili savitljivosti tijela, nego staviti tijelo pod kontrolu svjesnosti. To znači da je pantomimičar sposoban da u svakome momentu (naprimjer, dvije polovine tijela istovremeno, ali različito pokretati) svoje pokrete kroz svjesnost pobuditi. U pantomimi razlikujemo tri vrste pokreta: umjetnost stava ili držanja (kroz spoljašnji, tjelesni stav i pokrete jednog karaktera, njegove osjećaje i unutrašnji stav jedne figure prikazati vidljivim) znakovi i pokreti iz svakodnevnog života u njihovoj uveličanoj formi (mahanje, pozdravljanje, itd.) iluziona tehnika (objašnjenje, spor čovjeka sa njegovom okolinom, koja su samo čistim tjelesnim sredstvima prikazana)