46. p. n. e.
Godina 46. prije nove ere bila je posljednja godina predjulijanskog rimskog kalendara. U to vrijeme bila je poznata kao Godina konzulstva Cezara i Lepida (ili, rjeđe, godina 708. Ab urbe condita). Denominacija 46. p. n. e. za ovu godinu koristi se od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala preovlađujuća metoda u Evropi za imenovanje godina. Ova godina označava promjenu sa predjulijanskog rimskog kalendara na julijanski kalendar. Rimljani su morali povremeno dodavati prijestupni mjesec svakih nekoliko godina da bi kalendarska godina bila sinhronizirana sa solarnom godinom, ali su propustili nekoliko zbog haosa građanskih ratova kasne republike. Julije Cezar je dodao Mercedonius (23 dana) i dva druga interkalarna mjeseca (33 odnosno 34 dana) lunarnoj godini od 355 dana , kako bi ponovo kalibrirao kalendar u pripremi za svoju kalendarsku reformu, koja je stupila na snagu 45. p. n. e.  Stoga je ova godina imala 445 dana i dobila je nadimak annus confusionis ("godina zabune") i služi kao najduža zabilježena kalendarska godina u ljudskoj historiji. Stvarna planetarna orbitalna godina ostala je ista.