Pangeneza
Pangeneza je bio Darwinov hipotetski mehanizam za biološko nasljeđivanje, u kojem je predložio da svaki dio tijela kontinuirano emituje svoj vlastiti tip malih organskih čestica zvanih gemule koje su agregirane u gonadama, doprinoseći nasljednim informacijama gameta. Predstavio je ovu 'privremenu hipotezu' u svom djelu iz 1868. godine Varijacija životinja i biljaka pod pripitomljavanjem, s namjerom da popuni ono što je smatrao velikom prazninom u teoriji evolucije u to vrijeme. Etimologija riječi dolazi od grčke riječi pan (prefiks koji znači "cijeli", "obuhvatajući") i "genesis" ("rođenje") ili "genos" ("porijeklo"). Pangeneza je odražavala ideje koje su prvobitno formulirali Hipokrat i drugi preddarvinistički naučnici, ali koristeći nove koncepte kao što je ćelijska teorija, objašnjavajući razvoj ćelije kao početak gemula za koje je navedeno da su neophodne za pojavu novih izraslina u organizmu, kako u početnom razvoju tako iu regeneraciji. To je također objasnilo regeneraciju i Lamarkov koncept nasljeđivanja stečenih karakteristika, jer bi dio tijela izmijenjen okolinom proizveo izmijenjene gemule. To je pangenezu učinilo popularnom u neolamarkovskoj školi evolucijske misli. Ova hipoteza je zapravo zastarjela nakon ponovnog otkrića biološke teorije Gregora Mendela o partikularne prirode nasljeđivanja 1900. godine.