Forenzička nauka
Šablon:Forezičke nauke Forenzika ili forenzička nauka, znana i kao kriminalistika, je oblast primjene nauka u krivičnom i građanskom zakonodavstvu, uglavnom – na krivičnoj strani – tokom krivične istrage, kako je propisano prema pravnim standardima prihvatljivih dokaza i krivičnog zakona. Forenzička nauka je široko polje koje uključuje analize: DNK, otisaka prstiju, mrlja od krvi, vatrenog oružja i balistike, tragova alata, seroloških pokazatelja, toksikoloških nalaza, dlaka i vlakana, entomoloških tragova, dokumenata, antropoloških, odontoloških, patoloških, epidemioloških podataka, kao i analize gazećeg sloja obuće i guma, hemijskih svojstava lijekova , boja i stakla, digitalnih audio i video i foto analiza. Forenzičari prikupljaju, čuvaju i analiziraju naučne dokaze tokom istrage. Dok neki forenzičari putuju na mjesto zločina kako bi sami prikupili dokaze, drugi imaju laboratorijsku ulogu, vršeći analizu predmeta koje su im donijele druge osobe u postupku. Ostali su uključeni u analizu finansijskih, bankarskih ili drugih brojčanih podataka za upotrebu u istrazi finansijskog kriminala, i mogu biti zaposleni kao konsultanti iz privatnih firmi, akademskih zajednica ili kao državni službenici. Pored svoje laboratorijske uloge, forenzičari svjedoče kao vještaciu krivičnim i građanskim predmetima i mogu raditi za tužilaštva ili za odbranu. Iako bi bilo koja oblast tehnički mogla biti "forenzička", određeni dijelovi su se s vremenom razvili kako bi obuhvatili većinu forenzičkih slučajeva. Forenzička nauka je kombinacija dvije različite latinske riječi: forensis i science. Prvi, forenzički, odnosi se na diskusiju ili ispitivanje koje se obavlja u javnosti. Budući da su se suđenja u antičkom svijetu obično održavala javno, ona nosi jaku sudsku konotaciju. Drugi je nauka, koja potiče od latinske riječi za 'znanje' i danas je usko povezana sa naučnim metodom, sistematskim načinom sticanja znanja. Uzeto zajedno, forenzika znači korištenje naučnih metoda i procesa za rješavanje zločina.