Povelja kralja Stjepana Tomaša sinovima Ivanca Jurčinića iz 1459
Povelja kralja Stjepana Tomaša sinovima Ivanca Jurčinića iz 1459. predstavlja darovnicu (‘otvoreni list’) bosanskog kralja Stjepana Tomaša sinovima Ivanca Jurčinića iz 1459. u Šibeniku je pronašao ‘starinar pop Petar Kajić’. Kasnije se nalazila u posjedu direktora Zemaljske banke u Sarajevu Aleksandra Poljanića. Od 1945., kao ‘konfiskovana imovina’, nalazila se u Narodnoj banci Bosne i Hercegovine u Sarajevu sve do 1961., kada je slučajno otkrivena u jednom zaključanom i zaboravljenom bankarskom sefu. Od 1962. je u Zemaljskom muzeju Bosne i Hercegovine u Sarajevu. Zavedena je pod inventarskim brojem 1246. Pergament povelje je srednjeg kvaliteta. Širina povelje je: gore 29,8, a dolje 30,8 cm. Dužina je: lijevo 21,6, a desno 23 cm. Podvrnuta je pri dnu (sa lijeve strane 4,2, a sa desne 5,6 cm) i taj pregib je učvršćen crvenom svilom koja je, ispletena i omotana sa jednom čvršćom tankom i zanatski lijepo isprepletenom trakom bijele svile, pridržavala pečat. Pečat je na darovnici postojao ali nije sačuvan. Pisana je bosančicom, na unaprijed pisarski pripremljnoj podlozi. Na gornjem dijelu u sredini su znatno propali vanjski rubovi. Darovnicu su objavili Petar Kajić i Vid Vuletić Vukasović 1905. Primjetno je da je, od njenog prvog objavljivanja 1905., do danas, njeno stanje očuvanosti znatno pogoršano. Poveljom kralj Stjepan Tomaš obavještava sinove Ivanca Jurčinića da su nagrađeni posjedima. Imajući u vidu zaslugu Ivanca Jurčinića, koji je u vrijeme kralja Tvrtka II Tvrtkovića. na Usori pomogao Stjepana Tomaša (kada nas izbavi rečeni Ivanac od velike teškoće kada nas bihu ustrilili pod Pećmi), kralj Stjepan Tomaš nagrađuje Ivančeve sinove, Pavla, Matiju i Jurja (darovasmo našim novim dobrovolnim darom) posjedom sela Gornje i Donje Vlasinje (tj. Vlasine i Nozdrvce u kotaru jajačkom) u baštinu. Kralj obećava da će istima, kada uđu u posjed i vjernu službu, sadržaj ove darovnice biti prepisan i zapečaćen velikim dvostrukim kraljevskim pečatom. Sadržaj darovnice potvrđuju svjedoci koi se tada pri nas naidoše dvorski knez Marko Dragišić, vojvoda Pavle Klešić ‘z bratiom’ i vojvoda Radič Mozolić. Povelja je pisana u Jezeru (kod Jajca) 19.2. 1459. Ime pisara povelje nije navedeno. Pored vrijednih topografskih podataka povelja je interesantno svjedočanstvo o jednom od okršaja kralja Tvrtka II Tvrtkovića ‘na Usori’ u kojem je učestvovao i Stjepan Tomaš (i bio ‘ranjen’). U dovoljnoj mjeri nije bila predmetom modernijih analiza ili iskorištenosti, pa se vrlo rijetko sreće u literaturi.