Novi Zrin
Novi Zrin (mađarski: Zrínyiújvár ili Uj-Zrínyivár, turski: Yeni Zerinvar) bila je utvrda koju je na krajnjoj istočnoj ivici Međimurja (na području naselja Donja Dubrava i na granici sa Mađarskom), blizu ušća rijeke Mure u Dravu, dao sagraditi hrvatski ban Nikola Zrinski 1661. Nazvao ju je prema Zrinu, zamku na Zrinskoj gori u današnjoj Sisačko-moslavačkoj županiji i nekadašnjem velikom posjedu familije Zrinski, koji je u 17. vijeku bio pod vlašću Osmanlija. Utvrda je trebala da služi za odbranu hrvatske teritorije od stalnih osmanlijskih prodora, pa je ovima smetala. Stoga su je Osmanlije u iduće tri godine nekoliko puta opsjedali, ali je hrvatska vojna posada uz austrijsko-njemačka pojačanja uspjela da je odbrani. Ipak, početkom juna 1664. brojna vojska pod komandom velikog vezira Fazil Ahmed-paše Ćuprilića (1661–1676) stigla je iz Istanbula i držala utvrdu pod opsadom gotovo mjesec dana. Nakon nebrojenih svakodnevnih napada, nekoliko hiljada izmorenih branilaca je, ne dobivši vojna pojačanja, poginulo ili se povuklo iz utvrde, a Osmanlije su, osvojivši je, 7. jula 1664. potpalili lagume (eksploziv u potkopima) i razorili je. Prema odredbama vašvarskog mirovnog sporazuma, koji je zaključen poslije Monošterske bitke u kojoj su Osmanlije 1. augusta 1664. doživjeli poraz, Novi Zrin nije smio da se obnovi. Nikola Zrinski, kao i velik dio ostalog hrvatsko-ugarskog plemstva, bio je ogorčen nepovoljnim uslovima tog sporazuma, pa je to dovelo do Zrinsko-frankopanske urote protiv Bečkog dvora. Budući da je utvrda bila razvaljena do temelja, a rijeka Mura promijenila svoj tok, tačan položaj fortifikacije do danas nije sa sigurnošću ustanovljen. Na hrvatskoj strani obale Mure, pored mjesta gdje se nekad nalazio Novi Zrin, postavljen je memorijalni obelisk.