Lokativ
Lokativ je sedmi padež u deklinacijskoj paradigmi u bosanskom, srpskom i crnogorskom jeziku (u hrvatskom je šesti). Odgovara na pitanja gdje?, o kome/čemu? To je padež mjesta (lokacije) i spada u zavisne padeže. Specifična osobina mu je što se upotrebljava samo s prijedlozima. Prijedlozi koji se upotrebljavaju s lokativom jesu: na, o, po, u (još i s akuzativom). prema (još i sa dativom) i pri. Osnovno značenje ovog padeža jest označavanje mjesta, ali i značenje daljeg objekta i priloškoodredbeno značenje. Najčešće se upotrebljava uz glagole, ali i uz neke vrste riječi, kao što su imenice, glagolske imenice i uz neke pridjeve. Lokativ uz glagole ima najčešće priloškoodredbenu funkciju, i to: značenje mjesta (stajati na livadi, živjeti u gradu) značenje vremena (putovati po danu, vidjeti se u ovoj sedmici) značenje načina (ući na prstima, putovati o svome trošku) značenje sredstva (svirati na gitari, sporazumjeti se na engleskom jeziku). Osim priloškoodredbene službe, uz glagole govorenja i mišljenja ima funkciju daljeg objekta (misliti o majci, pričati o događajima, zahvaliti se na pozivu). Lokativ uz imenice (ova upotreba nije naročito raširena) ima atributsku službu, a priloškoodredbeno značenje (U sobu uđe čovjek u crnom odijelu). Lokativ uz glagolske imenice (razgovor o uspjehu, raspravljanje o jeziku). Lokativ uz neke pridjeve (siguran u hodu, razvijen u ramenima).