Predopterećenje
Predopterećenje – u kardiološkoj fiziologiji – je kraj diastolnog volumena koji se proteže na desnu ili lijevu komoru srca do njegovih najvećih dimenzija pod promjenjivim fiziološkim potrebama. Drugim riječima, to je početno istezanje kardiomiocita prije kontrakcije; stoga se odnosi na dužinu sarkomere krajem dijastole. Parametri kao što su krajnji komorski dijastolni volumen ili pritisak koriste se za mjerenje predopterećenja jer se idealna dužina srčane sarkomere ne može mjeriti. Pasivno punjenje srca (komorâ), a zatim njihova kontrakcija omogućuju ehokardiografijsko volumetrijsko mjerenje. Prethodno učitavanje teoreijki je najtačnije opisati kao početno istezanje jednog kardiomiocita prije kontrakcije. To se ne može mjeriti in vivo i zbog toga se, kao procjena, koriste ostala mjerenja. Procjena može biti netačna, naprimjer, u hronično dilatacijskoj komori, nove sarkomere možda formirane u srčanom mišiću omogućuju opuštanje komora kojr se pojavljuju kao povećane. Pojam krajnji dijastolični volumen je bolje prilagođen za kliniku, iako nije baš jednako stroga definicija za predopterećenje. Kao surogat predopterećenja, upotrebljava se fibrilacijski pritisak.