Char B1
Char B1 je bio francuski teški tenk nastao prije početka Drugog svjetskog rata. Tenk se proizvodio u periodu od 1935. do 1940. i proizvedeno je ukupno 405 primjeraka koji su korišteni do kraja Drugog svjetskog rata. Char B1 je predstavljao snažan tenk s obzirom na to da je bio naoružan topom od 47 mm i haubicom kalibra 75 mm. Top je bio ograničen po pitanju pokretanja u azimutu zbog postavljenog sistema za brzo postavljanje topa u sektor za gađanje. Iako je posmatrajući izvana bio tenk arhaik, ovaj tenk je posjedovao mnoga napredna rješenja, među kojima su se izdvajali samozaptivajući spremnici goriva, centralni sistem za podmazivanje sklopova, sistem za gašenje požara u tenku itd. Ipak, bilo je i problematičnih rješenja: raspored posade u tenku je otežavao njihovu međusobnu komunikaciju. Posada tenka Char B1 je inače trebala biti visoko uvježbana grupa specijalista kako bi najbolje iskoristili njegove karakteristike. Zadnji model serijske proizvodnje je nosio oznaku Char B1-bis. Ova verzija je posjedovala nešto bolju oklopnu zaštitu, drugačiju konstrukciju kupole i snažniji motor. Primjerci ovog modela koji su kasnije izlazili iz habrike su imali još snažniji pogon i dodatne spremnike goriva. Char B1 nije bio baš omiljen Nijemcima jer je top kalibra 75 mm mogao vrlo lako probiti oklop njihovih tenkova, čak i tenka PzKpfw IV . Ipak, tenkovi Char B1-bis su bili složeni i zahtijevali su pažljivo održavanje. Mnogi nisu ni došli do ratišta jer su se pokvarili na putu, pa su ih Nijemci dobili neoštećene. Borbeni potencijal ovog tipa tenkova je znatno umanjen potrebom za dobro uvježbanom posadom, koja je bila deficitarna u vrijeme izbijanja Drugog svjetskog rata. Problem je predstavljala i stara francuska praksa da komandir pored komandovanja tenkom i osmatranja ratišta bude i poslužilac topa. Nijemci su zarobljene tenkove Char B1-bis preimenovali u PzKpfw B1-bis 740 (f) i koristili ih u različite svrhe. Neke su koristile okupacijske jedinice, dok su ostali korišteni u obuci vozača tenkova ili konvertirani u samohodna oruđa atiljerije. Postojala je i verzija s plamenobacačem, oznake PzKpfw Flamm (f). Na kraju Drugog svjetskog rata, neki od tenkova su vraćeni Francuskoj.