Pustošenje Bagdada (1258)
Pustošenje Bagdada (1258) jest događaj koji se desio nakon opsade i pada Bagdada pod Mongolsku vlast. Opsada Bagdada, koja je trajala od 29. januara do 10. februara 1258. godine, podrazumijevala je cirkumvalaciju, zauzimanje i pustošenje Bagdada, tadašnje prijestolnice Abasidskog halifata od strane ilkanatskih mongolskih snaga i njihovih saveznička. Mongolima je zapovjedao Hulagu–kan, brat kagana Mongke–kana, koji je namjeravao dalje proširiti svoju vlast u Mezopotamiji, ali ne i direktno srušiti halifat. Mongke–kan je, međutim, naredio Hulaga–kanu da napadne Bagdad ukoliko tadašnji halifa Al–Mustazi odbije mongolske zahtjeve za njegovim kontinuiranim potčinjavanjem haganu i isplatu danka u obliku vojne potpore mongolskim snagama u Perziji. Hulagu–kan je započeo svoju kampanju u Perziji, s nekoliko ofanziva protiv Nizarija, uključujući Asasine, koji su izgubili svoje uporište u Alamutu. Nakon toga se okrenuo Bagdadu, zahtijevajući da se Al-Mustazi prikloni uvjetima koje je njegov brat Mongke–kan, vladar Mongolskog Carstva nametnuo Abasidima. Iako se Abasidi nisu uspjeli pripremiti za invaziju Mongola, halifa je vjerovao da Bagdad ne može pasti pred invazionim mongolskim snaga i odbio se predati. Hulagu–kan je nakon toga izvršio opsadu grada, koji se predao nakon 12 dana trajanja opsade. Tokom sljedeće nedelje, Mongoli su opljačkali Bagdad, počinivši brojna zvjerstva i uništivši ogromne biblioteke Abasida, uključujući i Kuću mudrosti. Mongoli su pogubili Al-Mustazija i masakrirali mnoge stanovnike grada, koji je ostavljen uvelike depopuliran. Smatra se da opsada i pustošenje označava kraj Zlatnog doba islama, tokom kojeg su halife proširili svoju vlast od Iberijskog poluostrva do Sinda, a što je također obilježeno mnogim kulturnim dostignućima na raznim poljima.