Diogen Apolonjanin
Diogen iz Apolonije (oko 5. vijek p. n. e.), grčki filozof, Anaksimenov učenik i često smatran posljednjim od predsokratskih grčkih filozofa. Diogenov glavni značaj u historiji filozofije je da je preradio raniji Jonski monizam Anaksimena i Heraklita sa pluralizmom Empedoklea i Anaksagore. Diogenovo učenje predstavlja vrhunac predsokratovske filozofije. Ona je objedinjavala njena različita stremljenja prema naglašavanju apsolutne nedjeljivosti ili identifikovanja stvarnosti s jednakim apsolutnim mnoštvom različitih bića. Baš kao i za Heraklita, istina za Diogena je bila da je jedna identična stvar sve različite stvari. Poštujući predsokratske prirodne zakone u kojima se kaže da ni iz čega dolazi ništa i da u ništa ne ide ništa, Diogen je predložio definiciju prirode koju je poistovjetio sa životom i jasno potvrdio da se stvara sama od sebe. Diogenova glavna ideja je bila da je priroda, čitav svemir nedjeljivo beskonačan, vječan i materija koja je stalno u pokretu, a koju je nazvao po Anaksimenu-klima. Sve prirodne promjene se dešavaju širom svemira u raznim oblicima, neprocjenjiva mnogostrukost jednine bića predstavljaju jednu materiju, klimu, pod različitim režimima. Klima je također inteligentna. Prema njegovom učenju zrak je inteligencija, ili "noesis" na Starogrčkom jeziku. Od njegovog filozofskog djela "O prirodi" ostalo je tek nekoliko fragmenata i to uglavnom zahvaljujući grčkom filozofu Simpliciusu od Kilikije.