Masakr u Foči 1942.
Masakr u Foči 1942. predstavlja ubistvo između 2.000 i 3.000 Bošnjaka, koje su tokom augusta 1942. počinili četnici. 30. maja 1942. iz Goražda je u Foču došlo 70 ustaša radi preuzimanja vlasti od Italijana. 6. i 7. juna Italijani su se potpuno povukli u pravcu Kalinovika, a srpsko stanovništvo je protjerano prema Meštrevcu, Čelebićima i drugim selima. Grupa od oko 700 četnika počela se u ovom periodu grupisati u Dragočavskoj rijeci, oko 5 km južno od Foče. 9. juna četnici su počeli dolaziti na područje južne periferije grada tražeći da se ustaške jedinice povuku sa desne obale Drine, jer su je Italijani njima obećali. 13. juna odbijen je četnički napad na desnu obalu. 26. jula grupa od oko 700 četnika u zasjedi u Pirindolu, između Foče i Jeleča, zarobila je 11 ustaša i 31 domobrana. Nakon razoružavanja, zarobljenici su pobijeni. Od 1. do 5. augusta italijanske jedinice pokušale su preuzeti vlast u Foči, ali im to nije odobreno. 19. augusta u 6 sati ujutro sa svih strana počeo je opći četnički napad na Foču. U Ustikolini je presječen jedini put za povlačenje. Sve osobe koje su pokušale pobjeći vozom pobijene su u Ustikolini. Oko 12:30 sati počeli su popuštati prvi ustaški položaji, što je izazvalo masovno povlačenje naroda sa desne na lijevu obalu. Četnici su sa zauzetih položaja gađali civile na mostu. Na mostu se stvorila velika gomila leševa i ubijene stoke koja je prouzrokovala njegov pad, koji je doveo do smrti brojnih civila. Oko 14:00 Foča je konačno pala. Četnici su pri ulasku u Foču ubijali, silovali, pljačkali i palili bošnjačke kuće. U jednoj kući je zatočeno 65 žena i djece, koji su zatim živi zapaljeni. Veće grupe izbjeglica gađane su minobacačima. Prema procjenama vlasti NDH, poginulo je oko 3.000 osoba. Značajnu ulogu u napadu i pokolju odigrali su crnogorski četnici.