Iskustvo
Iskustvo se odnosi na događaje svjesnosti uopće, tačnije na percepciju, ili na praktično znanje koje proizvode ovi svjesni procesi. Shvaćeno kao svjestan događaj u najširem smislu, iskustvo uključuje subjekt kojem se prezentiraju različiti predmeti. U tom smislu, viđenje žute ptice na grani predstavlja subjektu objekte "ptica" i "grana", odnos između njih i svojstvo "žuto". Mogu biti uključeni i nestvarni predmeti, što se dešava kada doživljavate halucinacije ili snove. Kada se shvati u ograničenom smislu, samo se čulna svijest računa kao iskustvo. U tom smislu, iskustvo se obično poistovećuje sa percepcijom i suprotstavlja se drugim tipovima svesnih događaja, kao što su razmišljanje ili imaginacija. U malo drugačijem smislu, iskustvo se ne odnosi na same svjesne događaje, već na praktično znanje i poznavanje koje oni proizvode. U tom smislu, važno je da direktan perceptivni kontakt sa spoljašnjim svijetom bude izvor znanja. Dakle, iskusan planinar je neko ko je zaista proživio mnogo planinarenja, a ne neko ko je samo pročitao mnogo knjiga o planinarenju. Ovo je povezano i sa ponavljanjem prošlih poznanstava i sposobnosti naučenim kroz njih. Mnoge naučne debate o prirodi iskustva fokusiraju se na iskustvo kao svjesni događaj, bilo u širem ili ograničenom smislu. Jedna važna tema u ovoj oblasti je pitanje da li su sva iskustva namjerna, tj. usmjerena su na objekte različite od njih samih. Druga debata se fokusira na pitanje da li postoje nekonceptna iskustva i, ako postoje, kakvu bi ulogu mogla imati u opravdavanju vjerovanja. Neki teoretičari tvrde da su iskustva „transparentna“, što znači da ono što iskustvo doživljava zavisi samo od sadržaja predstavljenih u ovom iskustvu. Drugi teoretičari odbacuju ovu tvrdnju ističući da nije važno samo ono što je predstavljeno, već i kako je predstavljeno. U akademskoj literaturi raspravlja se o velikom broju tipova iskustava. Perceptivna iskustva, naprimjer, predstavljaju vanjski svijet putem podražaja koje registruju i prenose osjetila. Iskustvo epizodnog pamćenja, s druge strane, uključuje ponovno proživljavanje događaja iz prošlosti. U imaginativnom iskustvu, objekti se predstavljaju bez namjere da pokažu kako stvari zapravo jesu. Iskustvo razmišljanja uključuje mentalne reprezentacije i obradu informacija, u kojima se ideje ili prijedlozi zabavljaju, prosuđuju ili povezuju. Zadovoljstvo se odnosi na iskustvo koje daje dobar osjećaj. Usko je povezano sa emocijskim iskustvom, koje ima dodatne evaluativne, fiziološke i bihevioralne komponente. Raspoloženja su slična emocijama, s jednom ključnom razlikom što im nedostaje specifičan objekat koji se nalazi u emocijama. Svjesne želje uključuju iskustvo želje za nečim. Oni imaju centralnu ulogu u iskustvu djelovanja, u kojem se formiraju namjere, planiraju tokovi akcije i donose se i ostvaruju odluke . Neobično iskustvo odnosi se na rijetka iskustva koja se značajno razlikuju od iskustva u običnom budnom stanju, kao što su religiozno iskustvo, vantjelesno iskustvo ili iskustvo bliske smrti. O iskustvu se raspravlja u raznim disciplinama. Fenomenologija je nauka o strukturi i sadržaju iskustva. Koristi različite metode, poput epoha ili identične varijacije. Senzorno iskustvo je od posebnog interesa za epistemologiju. Važna tradicijska rasprava u ovoj oblasti tiče se toga da li je svo znanje zasnovano na čulnom iskustvu, kako tvrde empiristi, ili ne, kako tvrde racionalisti. Ovo je usko povezano s ulogom iskustva u nauci, u kojoj se kaže da iskustvo djeluje kao neutralni arbitar između konkurentskih teorija. U metafizici iskustvo je uključeno u problem uma i tijela i teški problem svijesti, a oba pokušavaju da objasne odnos između materije i iskustva. U psihologiji, neki teoretičari smatraju da se svi koncepti uče iz iskustva, dok drugi tvrde da su neki koncepti urođeni.