Prvi neolitski usjevi
Prvi neolitski usjevi ili neolitski pokretački usjevi ili osam primarnih usjeva, naziv je za osam biljnih vrsta koje su pripitomljene u pretkeramičkom neolitu A i pretkeramičkom neolitu B) od strane zemljoradničkih zajednica u regionu "Plodnog polumeseca" jugozapadne Azije (obuhvata Natufijensku i Zawi Chemi - Shanidar zajednicu). Tako je stvorena osnova sistematske poljoprivrede na Bliskom istoku, Sjevernoj Africi, Indiji, Persiji i kasnije Evropi. Prve poznate domesticirane biljke na svijetu su četiri mahunarke, tri žitarice i jedna je vlaknasta kultura.. Žitarice Dvozrna pšenica (Triticum dicoccum od divlje T. dicoccoides, engl. Emmer wheat), osnova neolitske zemljoradnje i prehrane bronzanog doba. Jednozrna pšenica, sitni pir (Triticum monococcum, od divlje T. boeoticum, engl. Einkorn wheat) Ječam (Hordeum vulgare/sativum, od divljeg H. spontaneum, engl. Barley) U Aziji je pripitomljena riža. Dvozrna pšenica Jednozrna pšenica Ječam Raži, domesticirana vrsta (Secale cereale) se javlja u finalnom epipaleolitskom sloju u Tell Abu Hureyra u Siriji, ali bila je beznačajna u neolitskom periodu jugozapadne Azije, postaće češća tek sa širenjem zemljoradnje u sjevernu Evropu nekoliko milenija kasnije. Mahunarke Leća (sočivo, Lens culinaris, engl. Lentil) Grašak (Pisum sativum, engleski Pea) Leblebija, slanutak, naut, Cicer arietinum, engl. Chickpea) Urov (Vicia ervilia, engl. Bitter vetch) Leća Grašak Slanutak u mahunama Urov Biljka sa vlaknima Lan (Linum usitatissimum, engl. Flax) Zreli lan