Proslava 1. marta
Proslava 1. marta je tradicija koja se prenosi od davnina za proslavu početka proljeća, na području država: Sjeverna Makedonija, Bugarska, Rumunija i Moldavija. Inicijativom iz navedenih zemalja proglašeni su za UNESCO-ovu nematerijalnu kulturnu baštinu. Osnovna tradicija se sastoji u izradi martenice, prinošenju i nošenju crvenog i bijelog konca, koji se potom odvezuje kada se vidi prvi cvijet, lasta ili roda. Osim osnovne tradicije, postoje i druge lokalni običaji, kao što su običaji pročišćavanja u Moldaviji. Martenica (bugarski: mартеница; makedonski: мартинка; rumunski: mărțișor; grčki: μάρτης) je rukotvorina izrađena od crvenih i bijelih vunenih niti te sadrži poruke dobrih i pozitivnih osjećaja i očekivanja. U nekim se područjima Bugarske koristi samo crveni konac, u nekima ima više boja, ali uvijek dominira crvena; ponegdje se koncu dodavala zlatna ili srebrna kovanica. Samome izgledu martenice, ljepoti izrade, bogatstvu oblika, u narodnome se stvaralaštvu kasnije pridavao veći značaj, pa su se počele izrađivati od vune, svilenog ili pamučnog konca i bile su različitih oblika: u obliku kovanica, zviždaljki itd., a to je posebno vidljivo današnjih dana. Smatra se da izrađevine iz tradicije pružaju simboličku zaštitu od opasnosti kao što je hirovito vrijeme, a običaj osigurava siguran prijelaz iz zime u proljeće za pojedince, grupe i zajednice. Sudjeluju svi članovi dotičnih zajednica, bez obzira na njihovu dob, a običaj doprinosi društvenoj koheziji, međugeneracijskoj razmjeni i interakciji s prirodom, potičući raznolikost i kreativnost. Neformalno obrazovanje najčešći je način prijenosa: u ruralnim područjima mlade djevojke uče izraditi konac od strane starijih žena, dok u urbanim područjima uči se od učitelja, zanatlija i radionica, u organizaciji etnografskih muzeja. Dotične zajednice aktivno su uključene u napore za inventarizaciju, istraživanje, dokumentiranje i afirmaciju manifestacija elementa, a postoje i brojni kulturni projekti usmjereni na očuvanje tradicije.