Max Euwe
Machgielis (Max) Euwe bio je holandski šahist. Peti je igrač koji je postao svjetski prvak u šahu. Rođen je u Watergraafsmeeru, blizu Amsterdama. Diplomirao je na Univerzitetu u Amsterdamu, gdje je stekao i doktorat iz matematike. Bio je gimnazijski profesor u Rotterdamu, a kasnije je upravljao računskim IBM-centrom u Amsterdamu. Primjenjivao je svoje znanje iz matematike na problem beskonačne partije šaha koristeći Thue–Morseoveu sekvencu. Pobijedio je na svim holandskim prvenstvima na kojima je učestvovao od 1921. do 1952, a osvojio je titulu i 1955. Jedini ostali pobjednici u ovom periodu bili su Salo Landau (1936) i Jan Hein Donner (1954). Ukupno je pobijedio rekordnih 12 puta. Postao je amaterski šahovski prvak 1928. Dana 15. decembra 1935, nakon 30 partija koje je igrao u 13 gradova za 80 dana, pobijedio je aktualnog svjetskog prvaka Aleksandra Aljehina. Ova titula bila je veliki podstrek za razvoj šaha u Holandiji. Titulu je izgubio od Aljehina 1937. Nakon Aljehinove smrti 1946. smatralo se da Euwe ima moralno pravo da bude svjetski prvak, ali je on galantno pristao učestvovati na turniru s pet učesnika koji će dati novog svjetskog prvaka, održanom 1948, na kojem je zauzeo posljednje mjesto. Njegov posljednji veliki turnir bio je u Zürichu 1953. Iako je bio više od 40 godina stariji od Bobbyja Fischera, imao je snage i istrajnosti da izvuče remi protiv njega (1:1). Od 1970 (kad je imao 69 godina) do 1978 bio je predsjednik FIDE-a i odigrao je važnu ulogu u organiziranju čuvenog meča između Borisa Spaskog i Fischera. Napisao je mnogo knjiga o šahu, od kojih su najpoznatije Rasuđivanje i planiranje i niz knjiga o otvaranjima. U Amsterdamu jedan trg nosi njegovo ime (Max Euwe Plein), gdje se nalazi Max Euwe Stichting (Zadužbina Maxa Euwea), smještena u jednom starom zatvoru. Tu se nalazi muzej Maxa Euwea i velika zbirka šahovskih knjiga. Njegova unuka Esmee Lammers napisala je dječiju knjigu pod naslovom Lang Leve de Koningin (Neka živi kraljica), koja je vrlo popularna među mladima.