Dijagnostički kod
U zdravstvu kodovi dijagnoze ili dijagnostičke šifre koriste se kao alat za grupisanje i identifikaciju bolesti, poremećaja, simptoma, trovanja, štetnih efekata lijekova i hemikalija, ozljeda i drugih razloga za susrete s pacijentima. Dijagnostičko kodiranje je prevođenje pisanih opisa bolesti, bolesti i povreda u šifre iz određene klasifikacije. U medicinskoj klasifikaciji, dijagnostički kodovi se koriste kao dio kliničkog procesa kodiranja zajedno sa intervencijskim kodovima. Šifre dijagnoze i intervencije dodjeljuje zdravstveni radnik obučen za medicinsku klasifikaciju kao što je klinički koder ili menadžer zdravstvenih informacija. Nekoliko sistema klasifikacije dijagnoze je implementirano u različitim stepenima uspeha širom svijeta. Različite klasifikacije se fokusiraju na određeni tip susreta sa pacijentom, kao što su hitna, bolnička, ambulantna, mentalna i hirurška njega. Međunarodna statistička klasifikacija bolesti i srodnih zdravstvenih problema (ICD) jedan je od najčešće korištenih sistema klasifikacije za kodiranje dijagnoze jer omogućava uporedivost i korištenje smrtnosti i morbiditet podaci. Kako se znanje o zdravlju i medicinskom napretku povećava, dijagnostički kodovi se generalno revidiraju i ažuriraju, kako bi odgovarali najsavremenijim aktuelnim saznanjima u oblasti zdravlja. Kodovi se mogu često revidirati kako se stiču nova znanja. DSM (vidi dolje) mijenja neke od svojih kodova da odgovaraju kodovima u ICD. 2005. godine, na primjer, DSM je promijenio dijagnostičke kodove za poremećaje cirkadijskog ritma spavanja sa 307-grupe na grupu 327; novi kodovi odražavaju premještanje ovih poremećaja iz odjeljka za mentalne poremećaje u odjeljak za neurologiju u ICD-u