Bišće
Bišće je župa u Humu (Humskoj zemlji) i rezidencijalno mjesto bosanskih vladara i velmoža. Župa Bišće pripada najstarijem području Huma (Humske zemlje). Prostirala se mostarskom kotlinom, na lijevoj strani rijeke Neretve. Graniči se na zapadu rijekom Neretvom, a preko Neretve, na njenoj desnoj obali je župa Večenike (Večerić). Sjevernu granicu čine planinski masivi Prenja i Veleža, u župi Neretva. Na istoku graniči sa župom Nevesinje, a na jugu sa župom Dubrave. U Bišću se prepoznaju dva područja, na sjeveru Bijelo polje a na jugu Bišće (ili Bišće polje). U Bišću je bila utvrda Blagaj, a u Bijelom polju utvrda nepoznatog imena iznad sela Prigrađana i Podgorana. Blagaj je grad sa najjačom i najstarijom tradicijom na širem području. Nalazi se na uzvisini iznad izvora rijeke Bune, na mjestu rimskog grada Bone i današnjeg naselja Blagaj. Bišće i Blagaj su rezidencijalna mjesta bosanskih vladara i velmoža. Istaknuto tu su dvor imale Kosače. Kroz Bišće je prolazio put iz Dubrovnika i Drijeva, pa je dalje išao preko područja današnjeg Mostara na sjever uz Neretvu do Vrapča, Biograda i Konjica prema unutrašnjosti Bosne. Na širem području pominju se carine Kosača na Buni, Bišću i Poljima. Mada rjeđe i Bišćani su uključeni u kreditnu trgovinu kako to pokazuje informacija iz aprila 1446. Sotko Tvrdišić iz Bišća uz jemstvo slikara Ivana zvanog Crnča zadužio se kod Petra Pažića na iznos od 48 perpera. Novembra 1435. godine Stjepko Bjelutović iz Bišća (Stiepchus Bielutouich de Bisza) obavezao se na trogodišnju službu kod Milobrada Jaćkovića. U 15. vijeku zasvjedočeno je prisustvo franjevaca na području Bišća. Njihov samostan (conventus) pominje se u Bišću pod različitim nazivima (Bišće, Zahum i Novi). Sa područja Bišća mladići odlaze u primorske gradove na rad i učenje zanata, kako to pokazuje primjer Božićka Račića, iz 1415.