RIXC
RIXC ir jauno mediju kultūras centrs, mākslas galerija un mākslinieku kolektīvs. Organizācijas mērķis ir popularizēt un izvērtēt jauno mediju kultūru un apzināti virzīt izmaiņas mākslā un kultūrā, kas saistās ar jauno, digitālo mediju ienākšanu. Galvenie iesaistītie cilvēki RIXC tapšanā bija Rasa un Raitis Šmiti, kas kopš E-LAB laikiem ap sevi pulcēja jaunu ar elektroniskajiem medijiem un dažādas modalitātes zīmēm eksperimentējošu mākslinieku loku — Jāni Garanču, Mārtiņu Ratniku, Oskaru Poikānu, Voldemāru Johansonu u.c. Svarīga loma organizatoriski, bija arī mākslas zinātniecei Ievai Auziņai (viena no pirmajām kopā ar nīderlandiešu mākslinieci Esteri Pollaku saņēma Ars Elektronika balvu par projektu “Piens”), vēlāk iesaistījās arī Signe Pucena, Agnese Baranova, Daina Siliņa u.c. Ilva Skulte ir piedalījusies tikai atsevišķos projektos, dokumentējusi vairākus RIXC organizatoriskos pasākumus (strādāja kopš 2000. gada arī kā kultūras žurnāliste). Ilvas Skultes pirmā sadarbība ar RIXC notika tulkojot tekstus (2000. gadu sākumā tika iztulkojas divas grāmatas Tilmana Baumgertela "Ner.Art" un Ļeva Manoviča "Jauno mediju valoda"). Vēlāk, piedaloties konferencēs, viņa publicēja rakstus par tēmām, kas ir relevantas RIXC intereses jomai — jauno mediju kultūrai. Šajā laikā Ilva Skulte pētīja, kā mediju izmaiņu ietekmē mainās teksts (multimodalitāte, immaterialitāte, hipertekstualitāte, starpmediju stāstījumi utt.), lasīšana un kā tās ietekmē kultūras prakses. Plašākā kontekstā tā bija dokumentācija par attēla — teksta, ekrāna — lappuses, digitālā — analogā, mediācijas un uztveres izmaiņām.