Varšavas pakts
Varšavas pakts jeb Varšavas līgums (1955—91) bija kolektīvās aizsardzības Līguma par draudzību, sadarbību un savstarpējo palīdzību neoficiālais nosaukums. Līgums nosaukumu ieguvis no tā parakstīšanas vietas (parakstīts Varšavā 1955. gada 14. maijā). Līgumu parakstīja Austrumu bloka valstis. Šis līgums vēl spilgtāk iezīmēja divas pretējās puses Aukstajā karā. Varšavas pakta parakstīšana bija kā Austrumu bloka atbilde uz Vācijas Federatīvās Republikas uzņemšanu NATO militārajā aliansē 1955. gada maijā, jo Varšavas pakta savienība tika izveidota mazāk nekā nedēļu pēc šī notikuma. Varšavas paktu parakstīja Albānijas Tautas Republika, Bulgārijas Tautas Republika, Čehoslovākijas Sociālistiskā Republika, Vācijas Demokrātiskā Republika, Ungārijas Tautas Republika, Polijas Tautas Republika, Rumānijas Tautas Republika un Padomju Savienība. Albānijas Tautas Republika pēc 1962. gada organizācijas darbā nepiedalījās un 1968. gadā no tās pavisam izstājās. Vācijas Demokrātiskā Republika savu dalību Varšavas pakta organizācijā beidza 1990. gadā, kad notika Vācijas atkalapvienošanās. Varšavas pakta vadošās institūcijas bija Politiski konsultatīvā komiteja, kas izskatīja Varšavas pakta noteikumus, to piemērošanu utt., un Apvienotā bruņoto spēku pavēlniecība, kura nodarbojās ar to, lai dalībvalstu bruņotie spēki spētu darboties vienoti, būtu kaujasspējīgi utt. Varšavas pakta valstu vidū noteicošā loma tomēr bija PSRS, jo visas pārējās valstis, kas parakstīja šo līgumu, bija PSRS satelītvalstis vai tās stiprā ietekmē. Līdz ar pārmaiņām PSRS un revolūcijām dažādās bijušā Austrumu bloka valstīs 1991. gada 1. jūlijā Varšavas pakta savienība izjuka. 1999. gada 12. martā Čehija, Ungārija un Polija, kas iepriekš bija Varšavas pakta savienības dalībvalstis, tika uzņemtas NATO. Vēlāk NATO pievienojās arī Bulgārija, Rumānija, Slovākija un Albānija.