Vladimirs Einiņš
Vladimirs Einiņš (dzimis Vladimirs Eniņš 1936. gada 1. jūlijā, miris 2014. gada 10. janvārī) bija latviešu jūrnieks un politiķis. Dzimis 1936. gada l. jūlijā Baltkrievijas PSR Mogiļevas rajona Gorjanu ciemā latviešu kolonistu ģimenē. Kopā ar ģimeni atgriezās Latvijā 1943. gadā un sāka dzīvot Jelgavas apriņķa Šķibes pagastā. Uzvārds mainījies dzimtsarakstu nodaļas kļūdas dēļ 1950. gadā. Mācījies Šķibes pamatskolā (1950), Jelgavas 1. vidusskolā (1955), Liepājas jūrniecības skolas Kuģu vadītāju fakultātē (1958), Pa­domju Savienības Komunistiskās partijas (PSKP) Augstākā partijas skolā Viļņā (1985). Darba gaitas uzsāka Liepājas zvejnieku kolhozā “Boļševiks” kā kuģu vadītājs vietējā zvejas flotē (1959), pēc tam ekspedīcijas flotē Atlantijas okeānā kā stūrmanis (1960) un kā kapteinis uz dažādu tipu kuģiem (1961–1972). Strādāja kā kapteinis uz zvejas saldētājtralera “Dzintarzeme” (1972–1978), tad zvejnieku kolhozā “Boļševiks” kā priekšsēdētājs (1978–1990). Bijis Latvijas PSR Augstākās Padomes (AP) deputāts divos sasaukumos (1971–1980), PSKP biedrs (1965–1989). Atmodas laikā darbojās Latvijas Tautas frontē (LTF), bija LTF Liepājas nodaļas kandidāts PSRS Tautas deputātu kongresa vēlēšanās, taču netika ievēlēts (1989). 1990. gadā ievēlēts LPSR Augstākajā Padomē kā Latvijas Tautas frontes kandidāts. Bijis viens no Augstākās Padomes deputātiem, kas balsojuši par 1990. gada 4. maija Neatkarības deklarāciju. Darbojās Jūras lietu komisijā, bija tās priekšsēdētājs (1991–1993). Pēc Augtākās Padomes darbības bei­gām strādāja kā Liepājas ostas velkoņa “Namejs” stūrmanis (1993), Liepājas ostas valdes priekšsēdētāja vietnieks (1994–1997), ieņēma citus amatus, vienlaicīgi turpināja strādāt kā kuģu kapteinis. Apbalvots ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni 1999. gadā, III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni 2000. gadā un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.