Pirmais Balkānu karš
Pirmais Balkānu karš bija karš, kurā Balkānu savienības valstis Bulgārijas karaliste, Grieķijas Karaliste, Serbijas karaliste un Melnkalnes Karaliste no 1912. gada 9. oktobra līdz 1913. gada 30. maijam karoja pret Osmaņu impēriju. Kara cēlonis bija Balkānu savienības valstu vēlme paplašināt savas teritorijas, atgūstot vēsturiskās teritorijas, kas viduslaikos bija zaudētas turkiem. Karš beidzās ar Balkānu savienības uzvaru un Londonas miera līguma noslēgšanu. Kara sākumā (no 1912. gada oktobra līdz decembrim) Balkānu savienības karaspēks veica vērienīgus uzbrukumus. Pamiera laikā no karadarbības izstājās Osmaņu impērija, Serbija un Bulgārija, toties Grieķija un Melnkalne turpināja cīņas. Kara otrajā pusē (no 1913. gada februāra līdz maijam) norisinājās galvenokārt pozicionāla cīņa, izņemot triecienuzbrukumu Edirnei. Pēc kara beigām tajā iesaistītās valstis nebija mierā ar Londonas līguma noteiktajām robežām, tādēļ bijušo sabiedroto starpā izcēlās Otrais Balkānu karš. Osmaņu impērijas un Balkānu valstu robežas pirms kara Balkānu valstu uzbrukums Osmaņu impērijai Kara rezultātā notikušās robežu izmaiņas Balkānos