Laukakmens
Laukakmens ir ledāja atrauta un pārvietota iežu atlūza, kurās diametrs lielāks par 10 cm. Dažkārt uz laukakmeņu virsmas vērojamas ledāja skrambas vai glaciālais slīpējums. Laukakmeņus, kuru tilpums pārsniedz 10 m³ (7 m³), sauc par dižakmeņiem un daļa to ir aizsargājami dabas pieminekļi. Latvijā laukakmeņi plaši sastopami zemes virspusē, izņemot apvidus, kur virskārtā ir limnoglaciālie nogulumi vai holocēna akumulatīvie veidojumi. Lieli akmeņu sakopojumi veidojušies reti, tikai vietās, kur notikusi intensīva ledāju veidojumu pārskalošana. Lielākie laukakmeņu sakopojumi Latvijā konstatēti Kaltenes apkaimē, kur tie veido līdz 6 m augstus akmeņu vaļņus («velna kalvas») un akmens bruģa laukus. Lielākais laukakmens Latvijā ir Nīcgales Lielais akmens, kas ir aizsargājams dabas objekts. Baltijas valstīs lielākais laukakmens ir Kabelikivi Igaunijā netālu no Tallinas ar apkārtmēru 56,6 metru.