Āzijas melnais lācis
Āzijas melnais lācis (Ursus thibetanus) ir lāču dzimtas (Ursidae) lāču ģints (Ursus) plēsīgo zvēru suga. Mēdz saukt arī par Tibetas melno lāci vai Himalaju melno lāci, tomēr katrs no šiem nosaukumiem tiek lietots atšķirīgai pasugai. Pirmā latīniskais nosaukums ir Ursus thibetanus thibetanus, bet otram Ursus thibetanus laniger. Āzijas melnais lācis ir tuvs radinieks Amerikas melnajam lācim (Ursus americanus) , pastāv uzskats, ka abiem ir bijis kopīgs priekštecis, kas kādreiz dzīvojis Eirāzijas teritorijā. Āzijas melnais lācis apdzīvo plašas teritorijas. To var sastapt kalnu mežos visā Dienvidaustrumāzijā: Dienvidkorejā, Ziemeļkorejā, Irānā, Afganistānā, Pakistānā, Bangladešā, Indijas ziemeļos, Nepālā, Butānā, Birmā, Taizemē, Vjetnamā, Laosā, Sibīrijas dienvidos Krievijā, Ķīnas ziemeļos, Taivānā un Japānā. Lai arī tas pamatā dzīvo 4700 metru augstumā virs jūras līmeņa, tomēr to var sastapt arī ielejās. Dažos reģionos Āzijas melnais lācis dala vienotu dzīves telpu ar brūno lāci (Ursus arctos), tomēr mazākajam Āzijas melnajam lācim ir savas priekšrocības, jo tas ir veiklāks kokos kāpējs, un var aizsniegt koku galotnēs to augļus un riekstus. Ķīnas kalnos Āzijas melnais lācis dala teritoriju ar lielo pandu (Ailuropoda melanoleuca), un tāpat kā pandas barojas arī ar bambusiem.