Mapuči
Mapuči (mapudungunu: Mapuche — ‘zemes cilvēki’) ir Dienvidamerikas indiāņu tauta, kas dzīvo centrālajā un dienvidu Čīlē, kā arī dienvidu Argentīnā. Pazīstami arī kā araukāņi, taču mūsdienās šo nosaukumu vairs nelieto kā tautības apzīmējumu, jo tas tiek uztverts kā nievājošs un vairāk ir saistāms ar Araukānijas provinces iedzīvotāju apzīmējumu. Mapuči veido apmēram 4% no Čīles iedzīvotāju skaita un visvairāk dzīvo Araukānijas reģionā. Mapuči pēc savas izcelsmes nav viendabīgs etnisks veidojums, bet sastāv no vairākām etniskām grupām, kurām ir kopīga reliģija, ekonomika un sociālā struktūra, kā arī kopīgs valodas mantojums. Mapuču vēsturiskais areāls atrodas Čīlē starp Akonkagvas upi ziemeļos un Čonosu arhipelāgu dienvidos. Pēc ģeogrāfiskā izvietojuma vai nodarbošanās mapuči dalās vairākās apakšgrupās - pikunči (Picunches - "cilvēki no ziemeļiem"), viliči (Williche vai Huilliche - "cilvēki no dienvidiem"), kunki (Cuncos), moluči jeb nguluči (Moluche jeb Nguluche - "cilvēki no Araukānijas "). Moluču dialekts arī ir kalpojis par mapuču valodas jeb mapudungunu kodolu. Molučiem Čīles iekarošanas laikā spāņu iekarotāji tad arī deva nosaukumu araukāņi. No 17.-19. gadsimtam mapuči kolonizēja teritorijas, kas atrodas uz austrumiem no Andu kalniem, mūsdienu Argentīnas teritorijā — Komahas reģionu, kā arī lielu daļu pampas Patagonijas ziemeļdaļā. Šīs teritorijas apdzīvoja etniski atšķirīgas tautas — pevenči Komahas reģionā, savukārt Patagonijas pampās — puelči un tevelči. Līdz ar to šo reģionu tautas pārņēma gan daļu no mapuču kultūras, gan mapudungunu valodu. Šo mapuču valodas un kultūras paplašināšanos Patagonijas līdzenumos mēdz dēvēt par araukanizāciju.