Šūnu teorija
Šūnu teorija ir viens no vispārpieņemtajiem bioloģijas pieņēmumiem, apgalvojošs, ka floras, faunas un citu dzīvo organismu uzbūves un attīstības princips ir vienāds, kurā šūna tiek uzskatīta kā dzīvo organismu vienots struktūras elements. Šūnu teorija ir būtiska bioloģijas teorija, noformulēta 19. gadsimtā, kura lika pamatu dzīvo organismu likumsakarību izprašanai un evolūcijas teorijai. Matiass Šleidens un Teodors Švāns noformulēja šūnu teoriju, balstoties uz vairākiem šūnu pētījumiem, veiktiem 1838. gadā. Rūdolfs Virhofs 1855. gadā to papildināja, nosakot, ka katra šūna veidojas no citas šūnas. Šleidens un Švāns, apvienojot savas zināšanas par šūnu, pierādīja, ka šūna ir ikviena organisma pamatvienība. Dzīvnieku, augu un baktēriju šūnām ir līdzīga uzbūve. Vēlāk šie konstatējumi kļuva par pamatu, pierādot visu organismu vienotību, T. Švāns un M. Šleidens ieviesa zinātni, kuras pamattēze ir — ārpus šūnas dzīvības nav. Šūnu teorija vairākkārt tikusi papildināta un rediģēta.