Parastā krustaine
Parastā krustaine (Senecio vulgaris), sinonīms Jēkaba krustaine (Senecio jacobaea) ir viengadīgs, bet konkrētos apstākļos var būt arī daudzgadīgs 10-30 cm augsts kurvjziežu dzimtas lakstaugs, kurš sastopams Eiropā, tostarp visur Latvijā, un Rietumāzijā. Bieži sastopams laukos, dārzos, mežmalās. Sakne tieva, vārpstveida. Stumbrs ir stāvs vai pacils, zarains, svītrains, kails vai ar tīmekļainiem matiņiem. Lapas izvietotas pamīšus, tās ir vienkāršas, otrādi lancetiskas vai lineāras, līdz 7 cm garas un 2,8 cm platas ar matiņiem. Tās parasti ir spilgti zaļas, plūksnaini daivainas, šķeltas vai dalītas, plūksnas olveida vai trīsstūrainas, mala zobaina, apakšējās lapas ar plati spārnainu kātu, augšējās sēdošas. Zied no maija līdz septembrim. Ziedu kurvīši paīsos kātos samērā blīvā vairogveida ziedkopā zaru galos. Vīkala lapas 21, tās lineāras, smailas, kailas, gaiši zaļas vai olīvzaļas, galotnē tumšas; ārējā vīkala lapas parasti 10, galotnē melnganas. Ziedi gaiši dzelteni. Kausmatiņi vienkārši, balti, zīdaini, augļu laikā gandrīz 3 reizes garāki nekā auglis. Mēlziedu parasti nav vai tie ir īsi. Stobrziedu daudz (60-80). Auglis - pelēki brūns sēklenis, ar nedaudz matiņiem. Plaši izplatīta nezāle. Augļus izplata vējš. Kausmatiņi, nokļuvuši mitrumā, atdala gļotas, kas palīdz auglim piestiprināties pie zemes. Tautas medicīnā izmanto ziedošus lakstus, kam piemīt nomierinoša, sāpes remdinoša, pretkrampju, pretiekaisuma, mīkstinoša, dziedinoša iedarbība.