Nikolajs Kamaņins
Nikolajs Kamaņins (Николай Петрович Каманин, dzimis 1908. gada 18. oktobrī [v.s. 5. oktobrī], miris 1982. gada 12. martā) bija PSRS lidotājs un militārā amatpersona. 1927. gadā Nikolajs Kamaņins iestājās Sarkanajā armijā. 1928. gadā pabeidza Ļeņingradas Gaisa spēku militāri teorētisko skolu, bet 1929. gadā — Borisogļebskas kara aviācijas lidotāju skolu. Pēc tam viņš dienēja gaisa spēkos. 1934. gadā kā lidmašīnu nodaļas komandieris piedalījās kuģa Čeljuskin apkalpes un pasažieru glābšanā Arktikā. Par to kā viens no pirmajiem saņēma Padomju Savienības Varoņa goda nosaukumu. 1938. gadā Kamaņins pabeidza Žukovska Kara gaisa inženieru akadēmiju. 1939.—1940. gadā viņš piedalījās Ziemas karā kā vieglo bumbvedēju aviobrigādes komandieris. 1940. gada beigās pulkvedis Kamaņins tika iecelts par Vidusāzijas kara apgabala Gaisa spēku komandiera vietnieku. 1941. gadā, pēc Vācijas uzbrukuma PSRS, piedalījās Irānas ziemeļdaļas okupācijā. No 1942. gada jūlija karoja frontē, komandējot aviācijas divīziju, vēlāk — korpusu. No 1947. gada Kamaņins strādāja Civilās gaisa flotes Galvenajā pārvaldē. No 1951. līdz 1955. gadam viņš bija DOSAAF priekšsēdētāja vietnieks aviācijas jautajumos. 1956. gadā, pēc Ģenerālštāba kara akadēmijas pabeigšanas, N. Kamaņinu iecēla par gaisa armijas komandieri. No 1958. gada viņš bija Gaisa spēku Galvenā štāba priekšnieka vietnieks militārajā sagatavošanā. No 1960. gada Kamaņins kā Gaisa spēku pārstāvis nodarbojās ar pirmo PSRS kosmonautu atlasi un sagatavošanu. 1966. gadā viņu nozīmēja par Gaisa spēku virspavēlnieka palīgu kosmosa jautājumos. Dienestu atstāja 1972. gadā.