Ērihs fon Drigalskis
Ērihs Dagoberts fon Drigalskis (vācu: Erich Dagobert von Drygalski; dzimis 1865. gada 9. februārī Kēnigsbergā, miris 1949. gada 10. janvārī Minhenē) — vācu ģeogrāfs, ģeofiziķis un polārpētnieks. Devis lielu ieguldījumu Arktikas un Antarktikas agrīnajā izpētē. Dzimis Austrumprūsijā, no 1882. līdz 1987. gadam studējis matemātiku un dabaszinātnes Kēnigsbergas, Bonnas, Berlīnes un Leipcigas universitātēs. Diplomdarbu aizstāvējis par Arktikas ledus vairogiem. No 1888. līdz 1891. gadam bijis asistents Berlīnes Ģeodēzijas institūtā. No 1891. līdz 1893. gadam Drigalskis vadījis divas ekspedīcijas uz Rietumgrenlandi, viena no kurām pārziemoja 1892./1893. gadu ziemu. 1898. gadā Drigalskis kļuva par asociēto un 1899. gadā — par ekstraordināro ģeogrāfijas un ģeofizikas profesoru Berlīnē. No 1901. līdz 1903. gadam vadījis pirmo vācu antarktisko ekspedīciju ar kuģi Gauß. Ekspedīcija devāc ceļā no Ķīles 1901. gada vasarā. Neliela ekspedīcijas daļa ierīkoja staciju Kergelēna salā, kur veica ģeomagnētiskus un meteoroloģisku pētījumus, bet pārējā ar kuģi devās uz dienvidiem, cenšoties sasniegt Antarktīdas krastus. Sasniegtais krasts tika nosaukts par Ķeizara Vilhelma II Zemi. Tika veikti arī citi atklājumi (Gausbergs, Drigalska sala). Izpētē tika izmantots ar ūdeņradi pildīts gaisa balons. Ekspedīcija atgriezās Ķīlē 1903. gada novembrī. Lai arī ekspedīcijai bija liela zinātniska nozīme, Vilhelms II nebija apmierināts, jo Drigalska ekspedīcija bija sasniegusi tikai 66°2' dienvidu platuma, bet britu ekspedīcija tajā pašā laikā sasniedza jau 82°17'. Pēc ekspedīcijas laikā no 1905. līdz 1931. gadam Drigalskis publicēja 12 sējumus un divus atlantus ar ekspedīcijas materiāliem. 1910. gadā Drigalskis piedalījās grāfa Cepelīna ekspedīcijā uz Špicbergenu. Miris Minhenē 1949. gadā. Ēriha fon Drigalska vārdā nosaukti: iela Minhenes dienviddaļā (Drygalskiallee) iela Berlīnē (Drygalskistraße) Drigalska sala Drigalska ledus mēle Drigalska kalni Drigalska fjords Dienviddžordžijā