Fimbulisens
Fimbulisens (norvēģu: Fimbulisen), arī Fimbula šelfa ledājs (angļu: Fimbul Ice Shelf) ir šelfa ledājs Princeses Martas krastā Karalienes Modas Zemē Antarktīdā. Izvietojies starp Blošimenas un Novijas salām rietumos un Komsomoļskijas pussalu austrumos. Austrumos robežojas ar nelielo Vigridisenu, rietumos — ar Dželbārta šelfa ledāju. Fimbulisens ir ap 390 km garš un no 60 līdz 200 km plats. Ledāja platība tiek lēsta no 36 505 km² (no tiem 33 209 km² peldoša) līdz 41 060 km². Fimbulisens ir vienīgais šelfa ledājs, kura daļa sniedzas pāri kontinentālā šelfa malai. Tā fronti apskalo Lazareva (austrumdaļā) un Hokona VII (rietumdaļā) jūras. Ledājā ir vairāki ievērojami ledus pacēlumi, lielākie no kuriem ir Maskavas, Koroļova un Ciolkovska kupoli. Dienvidos no Fimbulisena paceļas Fimbulheimena kalnu grēdas. Dienvidrietumu daļā ledājā noplūst viens no lielākajiem Antarktīdas glečeriem Jūtulstreumens, kas veido līdz pat 200 km garo glečera mēli Trolltungu. Ledāju nofotografēja un aprakstīja vācu antarktiskā ekspedīcija 1938./1939. gadā. Detālākus pētījumus un kartēšanu veica norvēģu-britu-zviedru antarktiskā ekspedīcija 1949.-1952. gadā, kas to nosauca par "Lielās Ziemas ledāju" pēc analoģijas ar skandināvu mitoloģijā aprakstīto Fimbulvinteru - "Lielo Ziemu". Uz Fimbulisena austrumos no Blošimenas salas atradās Norvēģijas polārstacija Norveja (1957-1960) un trīs secīgas Dienvidāfrikas stacijas SANAE (1962-1997). Pēc dienvidāfrikāņu stacijas pārnešanas iekšzemē SANAE stacijas vietā funkcionē vasaras loģistikas stacija Ībeisa.