Tibetiešu valoda
Tibetiešu valoda ir valodu un dialektu kopums, kurā runā galvenokārt tibetieši, kas apdzīvo plašu areālu Centrālāzijas austrumos, galvenokārt Ķīnā, Indijā, Nepālā un Pakistānā. Tibetiešu valodas klasiskā rakstu valodas forma ir galvenā reģiona literārā valoda, viena no budisma galvenajām literatūras valodām. Tibetiešu valoda parasti tiek klasificēta kā tibetbirmiešu saimes valoda un iekļauj vairākus desmitus reģionālo dialektu un izlokšņu, kas daudzos gadījumos savstarpēji nav saprotami. Vairākos gadījumos robežas starp tibetiešu valodu un citām Himalaju valodām ir neskaidras. Vienos gadījumos centrālās Tibetas dialekti tiek uzskatīti par tibetiešu valodas dialektiem, bet citos gadījumos (kā dzongka, sikimiešu, šerpu, ladakhī) politisku vai citu iemeslu dēļ tiek uzskatītas par atsevišķām valodām.