Turku pirts
Turku pirts jeb hammāms (arābu: حمّام, IPA: [hamːaːm]) ir Tuvajos Austrumos un Ziemeļāfrikā izplatīts tvaika pirts paveids. Pirtis Tuvajos Austrumos bija neatņemama sadzīves sastāvdaļa un tās bija nozīmīgi pulcēšanās un atpūtas vietas, kuru funkcionalitāti papildināja vairāki tajās sniegtie papildu pakalpojumi. Par hamamu Eiropā uzzināja no sakariem ar osmaņiem un tādēļ arī cēlies nosaukums turku pirts. Pēršanās hamamā ir līdzīga saunai un šīs tradīcijas nāk no Senās Romas laikiem. Pēršanās sākumā cilvēks atpūšas hamama siltajā istabā, kuru silda vienmērīga, karsta un sausa gaisa plūsma tā, lai ķermenis sāktu svīst. Kad ķermenis ir iesilis, pirms noskalošanās ar aukstu ūdeni, var doties uz karsto istabu. Pirtī notiek mazgāšanās un tiek veikta arī masāža un tikai tad var doties tālāk uz atdzišanas istabu, pirms pavisam pamest pirti. Pēc tam, kad Turcijā tika visur ieviesta mūsdienīga ūdensapgāde un dušas, pirts nozīme ir samazinājusies.