Krievijas Impērija
Krievijas Impērija (krievu: Российская Империя) bija valsts, kas pastāvēja no 1721. gada 2. novembra līdz Februāra revolūcijai un Krievijas Republikas proklamēšanai 1917. gada septembrī. Impērijas sastāvā ietilpa bijušās Krievijas caristes teritorija un 18.-19. gadsimtā iekarotās Baltijas provinces, Krimas haniste, Polijas—Lietuvas ūnijas zemes (Ukraina, Baltkrievija, Lietuva, Polija), Somijas lielhercogiste, Besarābija, kā arī Kaukāza, Krievijas Turkestānas, Tālo Austrumu un Krievijas Amerikas (1799–1867) zemes. 19. gadsimta beigās impērijā dzīvoja 128,2 miljoni cilvēku no vairāk nekā simts tautām. Impērijā valdīja Romanovu, no 1761. gada Holšteinas-Gotorpas-Romanovu dinastijas valdnieki. Iedzīvotāji bija sadalīti četrās pamatkārtās: muižniecībā, garīdzniecībā, pilsētniekos un zemniekos. Impērijas pamatteritorijā zemniekiem dzimtbūšanu atcēla 1861. gadā. Lielākā sabiedrības daļa palika neizglītota, labākajā gadījumā lasīt un rakstītprasmes pamatus apgūstot pie vietējā ciema priestera, vai apmeklējot dažas klases pamatskolā. Ieilgušais Pirmais pasaules karš un Nikolaja II nepopulārā valdīšana 1917. gada februārī izraisīja Februāra revolūciju. Brūkošās impērijas vietā izveidojās nestabila Krievijas Republika, kuras vietā pēc Oktobra revolūcijas boļševiki izveidoja Krievijas Padomju Federatīvo Sociālistisko Republiku.