Kolaboracionisms
Kolaboracionisms (no franču: collaboration — ‘sadarbība’) šaurākā nozīmē ir jebkura sadarbība ar okupācijas varu, savukārt starptautiskajās tiesībās ar šo terminu saprot apzinātu, brīvprātīgu un tīšu sadarbību ar pretinieku, darbojoties tā interesēs pret savu valsti. Terminam ir izteikti negatīva nokrāsa, saistot to ar pakalpību, līdzskrējējiem un oportūnismu. Daudzās pasaules valstīs kolaboracionisms tiek atzīts par noziedzīgo nodarījumu, kuru kvalificē kā valsts nodevību. Termina tā mūsdienu izpratnē autors ir Filips Petēns, kurš 1940. gadā pēc Francijas sakāves piekrita vāciešu piedāvājumam vadīt Višī Francijas marionešu valdību, aicinot tautiešus sadarboties ar vāciešiem. Pakāpeniski šo terminu sāka attiecināt arī uz citām pronacistiskām marionešu valdībām un pašpārvaldēm okupētajās teritorijās, kurās darbojās vāciešiem lojāli vietējie iedzīvotāji, kā arī vietējiem iedzīvotājiem, kas darbojās okupācijas varas pārvaldes un represīvajās iestādēs, kā arī dienēja policejiskos un militāros formējumos. Pēc Otrā pasaules kara bijušie kolaboracionisti daudzās valstīs tika pakļauti kriminālvajāšanai un sabiedrības nosodījumam. Jau vēlāk šis termins tika attiecināts arī uz sadarbību ar fašistu, padomju un citiem okupācijas režīmiem Otrā pasaules kara laikā vai jebkuru citu okupācijas režīmu pēc Otrā pasaules kara.