Animisms
Animisms (latīņu: anima — 'dvēsele') ir seno tautu priekšstats, ka dabā visam ir dvēsele, ka pat nedzīvas lietas spēj just un domāt. Terminu "animisms" pirmais ieviesa vācu zinātnieks Georgs Ernsts Štāls 1708. gadā. Savā darbā "Theoria medica" viņš par animismu nosauca savu mācību par dvēseli kā bezpersonisku dzīvības pirmsākumu.