Leo Ērnrūts
Leo Reinholds Ērnrūts (Leo Reinhold Ehrnrooth, dzimis 1877. gada 10. martā, miris 1951. gada 26. jūlijā) bija Somijas jurists un politiķis. Bijis Somijas Senāta loceklis, tirdzniecības un rūpniecības ministrs, ārlietu ministrs. Leo Ērnrūts vecāki bija ģenerālmajors Ādolfs Reinholds Ērnrūts (Adolf Reinhold Ehrnrooth) un Olga De la Gardī (Olga De la Gardie). 1906. gadā Leo Ērnrūts ieguva tieslietu doktora grādu. No 1904. līdz 1906. gadam viņš bija Somijas ladtāga loceklis. 1907. gadā viņš tika ievēlēts Eduskuntā no Somijas zviedru tautas partijas un kā deputāts pildīja pienākumus līdz 1909. gadam. No 1906. līdz 1917. gadam Ērnrūts darbojās Senāta Ekonomikas nodaļā. 1913. gadā viņš uz gadu tika arestēts par atteikšanos apliecināt krievu valodas dokumentus. 1917. gada Februāra revolūcijas Krievijā, martā Somijā tika izveidots jauns Senāts, un Leo Ērnrūts kļuva par Senāta Tirdzniecības un rūpniecības nodaļas vadītāju. Pēc Tokoi un citu sociāldemokrātu aiziešanas no Senāta, Ērnrūts turpināja pildīt pienākumus arī Seteles senātā. 1917. gadā ievēlēts parlamentā. 1918. gadā no maija līdz septembrim Leo Ērnrūts darbojās delegācijā Somijas vēstniecībā Berlīnē. Pēc tam viņš Ingmana un Kastrēna ministru kabinetā bija ārlietu ministra vietnieks līdz 1919. gada vasarai. Nākamajā gadā Ēriha kabinetā Ērnrūts bija tirdzniecības un rūpniecības ministrs. Somijas neatkarības sākuma posmā Ērnrūts sāka darboties arī biznesā. Viņš bija Somijas kokzāģētāju asociācijas pirmais priekšsēdētājs un Somijas kokapstrādes rūpniecības federācijas prezidents. No 1921. līdz 1924. gadam Ērnrūts bija bankas Helsingin Osakepankki direktors. 1928. gadā Tautu Savienība Leo Ērnrūtu iecēla par Zārlandes valdības prezidentu; šo amatu viņš pildīja līdz 1935. gadam. Turpinājuma kara laikā no 1943. gada marta līdz 1944. gada augustam Ērnrūts bija Somijas iekšlietu ministrs.