Katalina Kariko
Katalina "Kati" Kariko (ungāru: Karikó Katalin, dzimusi 1955. gada 17. janvārī) ir ungāru-amerikāņu bioķīmiķe, kas specializējas ribonukleīnskābes (RNS) mediētajos mehānismos, jo īpaši in vitro transkribēto RNS (mRNS) olbaltumvielu aizstāšanas terapijā. Kariko lika zinātniskos pamatus mRNS vakcīnām, pārvarot galvenos šķēršļus un skepticismu zinātnieku aprindās. 2023. gadā Kariko kopā ar amerikāņu imunologu Drū Veismanu par savu darbu saņēma Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā. Kariko vairāk nekā divdesmit gadus pavadīja kā nepietiekami atbalstīta pētniece Pensilvānijas Universitātē, kur viņa bija arī docētāja. Pirms Nobela prēmijas iegūšanas Pensilvānijas Universitāte viņu pazemināja amatā, samazināja atalgojumu un raksturoja Kariko kā "ne pārāk kvalitatīvu pasniedzēju"; viņai nekad netika piešķirts akadēmiskais amats. Kariko bija viena no RNARx dibinātājām, un no 2006. līdz 2013. gadam bija tās izpilddirektore. No 2013. līdz 2022. gadam viņa bija saistīta ar BioNTech RNA Pharmaceuticals, vispirms kā viceprezidente, bet 2019. gadā tika paaugstināta par vecāko viceprezidenti. 2022. gadā viņa pameta BioNTech, lai vairāk laika veltītu pētniecībai. 2021. gadā viņa saņēma goda doktora grādu Segedas Universitātē Ungārijā, kur kopš tā laika ir profesore. Kopā ar Drū Veismanu viņai pieder ASV patenti par neimūnogēnas, nukleozīdiem modificētas RNS izmantošanu. Šo tehnoloģiju ir licencējušas BioNTech un Moderna, lai izstrādātu savas olbaltumvielu aizvietošanas tehnoloģijas, bet tā tika izmantota arī COVID-19 vakcīnām.