Serbhorvātu valoda
Serbhorvātu valoda (srpskohrvatski jezik, српскохрватски језик) ir dienvidslāvu valoda. To lieto daudzi Bosnijas un Hercegovinas, Horvātijas, Kosovas, Melnkalnes un Serbijas iedzīvotāji. Tā ir arī nozīmīga mazākumtautību valoda Slovēnijā un Ziemeļmaķedonijā. Serbhorvātu valoda bija Dienvidslāvijas Karalistes un Dienvidslāvijas SFR valsts valoda. Šai valodai ir vairāki literārie varianti — horvātu, melnkalniešu, serbu un bosniešu valodas. Horvāti, kas lielākoties ir Romas katoļi un gadsimtiem ilgi bijuši Venēcijas vai Austroungārijas pakļautībā, šo valodu sauc par horvātu valodu. Savukārt serbi, kas ir pareizticīgie un piecus gadsimtus bija Osmaņu impērijas pakļautībā, valodu dēvē par serbu valodu. Pēc tam, kad Bosnija un Hercegovina ieguva neatkarību, arī šajā valstī uz serbhorvātu valodas pamata tika izdalīta bosniešu valoda. Vārdu krājuma un izrunas atšķirības visās trijās valodās nav šķērslis, lai šo trīs valodu pratēji varētu savā starpā saprasties. Horvātu un bosniešu valodā tiek izmantots latīņu alfabēts, savukārt serbi vārdus pieraksta kirilicā.