Svētā zeme
Svētā zeme (ivritā: אֶרֶץ הַקּוֹדֶשׁ, latīņu: Terra Sancta, arābu: الأرض المقدسة vai arābu: الديار المقدسة) ir apgabals, kas atrodas aptuveni starp Vidusjūru un Jordānas upes austrumu krastu, un tradicionāli var tikt izmantots kā sinonīms gan Bībeles Izraēlas zemei, gan Palestīnas reģionam. Termins "Svētā zeme" parasti attiecas uz teritoriju, kas atbilst aptuveni mūsdienu Izraēlai un palestīniešu teritorijām. Ebreji, kristieši un musulmaņi to uzskata par svētu. Šīs zemes nozīme daļēji izriet no Jeruzalemes, kā jūdaisma svētākās pilsētas un pirmā un otrā tempļa atrašanās vietas, reliģiskās nozīmes, kā arī daļēji no tā, ka Svētā zeme bija daudzu Bībelisko notikumu norises vieta, Jēzus kalpošanas vieta, pirmā Kiblas vieta un Nakts ceļojuma notikuma vieta islāmā. Daudzas vietas Svētajā zemē ir svētceļojumu galamērķi Ābrahāma reliģiju piekritējiem, tostarp ebrejiem, kristiešiem, musulmaņiem un bahājiešiem. Svētceļnieki apmeklē Svēto zemi, lai apstiprinātu savu pārliecību svētajos tekstos un izveidotu personīgu saikni ar Svēto zemi.