Izraēla olimpiskajās spēlēs
Izraēla olimpiskajās spēlēs startē kopš 1952. gada, kad vasaras olimpiskās spēles notika Somijas galvaspilsētā Helsinkos. Savukārt Izraēla ziemas olimpiskajās spēlēs startē kopā 1994. gada, kad tās notika Norvēģijas pilsētā Lillehammerē. Vienīgās olimpiskās spēles, kuras līdz šim Izraēla ir boikotējusi, ir 1980. gada Maskavas vasaras olimpiskās spēles, kad tā atbalstīja ASV organizēto olimpisko spēļu boikotu. Kopš 1994. gada Izraēlas Olimpiskā komiteja ir Eiropas Olimpiskās komitejas (EOC) locekle. 1933. gadā oficiāli tika izveidota Palestīnas Nacionālā Olimpiskā komiteja, kuru 1934. gada maijā atzina Starptautiskā Olimpiskā komiteja, lai arī tā nekad nestartēja olimpiskajās spēlēs. Lai arī Palestīnas Nacionālā komiteja pārstāvēja musulmaņus, ebrejus un kristiešus, kas dzīvo Palestīnā, tās noteikumi noteica, ka viņi "pārstāv Ebreju nacionālās mājas". 1972. gada Minhenes olimpiskajās spēlēs pret Izraēlas sportistiem tika veikts terora akts. 5. septembrī 8 palestīniešu teroristu grupa iebruka olimpiskajā ciematā un sagrāba kā ķīlniekus 11 Izraēlas sportistus, trenerus un oficiālās personas. Vēlāk visi 11 sportisti un 1 policijas darbinieks mira. Izraēla olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 13 olimpiskās medaļas (3 zelta, 1 sudraba un 9 sudraba medaļas). Visas medaļas ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs. Izraēla olimpiskās medaļas ir izcīnījusi trīs vasaras olimpiskajos sporta veidos — burāšanā (3 medaļas), džudo (5 medaļas) un smaiļošanā un kanoe airēšanā (1 medaļa). Savu pirmo olimpisko medaļu, sudraba medaļu, Izraēla izcīnīja 1992. gada Barselonas spēlēs, to paveica džudiste Jaela Arada. Savukārt dažas dienas vēlāk džudists Orens Smadža Izraēlai izcīnīja olimpisko bronzas medaļu. 2004. gada Atēnu spēlēs Izraēla pirmo reizi izcīnīja zelta medaļu olimpiskajās spēlēs. To paveica burātājs Gals Fridmens. Šī viņam bija otrā olimpiskā medaļa.