Acs olā
Acs olā (igauņu: Silm munas) ir igauņu gleznotāja Īlo Sostera 1962. gadā radīta eļļas krāsas glezna. Tā glabājas Tartu mākslas muzejā. Gleznā attēlota abstrakta olas veida forma, kurā atveras bezgalīgs skaits šādu pašu olas veidu formu. Glezna tapa periodā, kad mākslinieks bija atbrīvots pēc 7 gadiem Padomju katorgas darba nometnē un dzīvoja Maskavā kopā ar citiem māksliniekiem, kuri gleznoja nekonformisma stilā. Sosters tolaik eksperimentēja ar olas motīvu, ko viņš bija noskatījis beļģu sirreālista Renē Magrita darbos. Tie viņam simbolizēja bezgalību, evolūciju um mūžības pieredzi. Vēlākajos Sostera darbos olas motīvs atkārtojās tik daudz, ka pēc nāves uz viņa kapa tika uzstādīta akmens ola. 1962. gada 1. decembrī šis darbs tika demonstrēts izstādē ar nosaukumu Manege, cerot iegūt Padomju tautas atzinību par modernisma mākslu, bet gaidītā reakcija nesekoja, turklāt viņš saņēma Hruščova draudus nosūtīt visu mākslinieku grupu trimdā. Olu forma nav precīza un "acs" nosaukumā varētu attiekties uz noslēdzamu mehānisma atveri kā fotokameras objektīvā, iespējams, atsaucoties uz novērošanas kameru. Olas formu malas kontūras šķietami izskatās kā radītas no metāla, radot trompe l'oeil efektu, kas rada mehānisma izskatu, it kā "acs" spētu mehāniski mirkšķināt. Darbs gleznots ar eļļas krāsu uz papīra.