Staņislavs Šadurskis
Staņislavs Šadurskis (poļu: Stanisław Szadurski herbu Ciołek; dzimis 1726. gada 18. septembrī, miris 1792. gadā) bija Pušā dzimis Latgales (Inflantijas) Šadursku dzimtas jezuīts un filozofs, Viļņas Universitātes profesors. Inflantijas kastelāna Jana Šadurska brālis. Staņislavs Šadurskis bija Inflantijas podstolija Jana Šadurska Vecākā un Jadvigas Hilzenas dēls. Šadurska mātes brāļi bija Inflantijas kastelāns Jans Augusts Hilzens un Smoļenskas bīskaps Ježijs Mikolajs Hilzens. Viņam bija brāļi Jans (Inflantijas horunžijs), Juzefs (Inflantijas oboznijs) un Ignacs. Beidzis jezuītu skolu Daugavpilī, vēlāk visticamāk studēja Viļņas Universitātē. 1744. gadā iestājās jezuītu ordenī. No 1746. līdz 1748. gadam studēja filozofiju Viļņas Universitātē, filozofijas studijas beidza Oršā (no 1748. līdz 1749.), jo Viļņas Universitāte bija cietusi ugunsgrēkā. Ar mātesbrāļa Jana Augusta Hilzena atbalstu turpināja studijas teoloģijā, matemātikā un dabaszinībās Varšavā un Parīzē. No 1757. gada pasniedza filozofiju, fiziku, vēsturi un ģeogrāfiju jezuītu Collegium Nobilium Varšavā. No 1759. gada mācīja jezuītu skolā Navahrudakā, kur pasniedza pilno trīsgadīgo filozofijas kursu. 1762. gadā ieguva filozofijas un brīvo mākslu maģistra grādu Viļņas Universitātē. No 1765. līdz 1766. gadā pasniedza morālo teoloģiju un kanoniskās tiesības Viļņas Universitātē. 1766. gadā ieguva doktora grādu kanoniskajās tiesībās. Vēlāk pasniedza jezuītu skolās Grodņā un Braņevo. Pēdējos gadus līdz jezuītu ordeņa likvidācijai 1773. gadā pavadīja Daugavpilī, daudz laika pavadīdams Hilzenu un Šadursku īpašumos. Par pēdējiem dzīves gadiem - trūcīga informācija.