Svētā Pāvila bazilika ārpus mūriem
Svētā Pāvila bazilika ārpus mūriem (latīņu: Basilica Sancti Pauli extra muros, itāļu: Basilica Papale di San Paolo fuori le Mura) ir 19. gadsimtā pārbūvēta Romas katoļu bazilika, kas atrodas Itālijas galvaspilsētas Romas dienvidaļā. Baznīca nosaukums ir cēlies no tā, ka iesākumā tā atradās ārpus Romas pilsētas mūriem. Kristīgajā tradīcijā tā ir baznīca, kas uzcelta vietā, kur atrodas apustuļa Pāvila kaps. 1988. gadā bazilika, līdz ar Romas vēsturisko centru tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kaut arī bazilika atrodas Itālijas teritorijā, Vatikānam pieder eksteritoriālas tiesības uz ēku. Apustulis Pāvils tika apglabāts ārpus Romas pilsētas mūriem pie Ostijas ceļa. Konstantīns Lielais šeit uzcēla pirmo baziliku, ko 324. gadā iesvētīja pavests Silvestrs I. Ritot gadsimtiem, citu pāvestu laikā baznīca tika paplašināta un pārbūvēta. 1823. gada 15. jūlijā bazilikas jumta remonta darbu laikā izcēlās ugunsgrēks un tā gandrīz pilnībā nodega. To atjaunoja arhitekta Luidži Poleti vadībā, cenšoties atjaunošanā izmantot to, kas saglabājies no vecās baznīcas. 1825. gadā pāvests Leons XII izdeva encikliku Ad plurimas, kurā aicināja ziedot bazilikas atjaunošai. Citu starpā atsaucās arī Ēģiptes vicekaralis un Krievijas imperators. 1854. gadā bazilika tika no jauna konsekrēta.