Haralds Okermans
Haralds Kristians Okermans (Harald Christian Åkerman; dzimis 1869. gada 27. oktobrī, miris 1943. gada 11. jūnijā) bija Somijas virsnieks un valsts neatkarības aktīvists. 1917. gada rudenī viņš bija Senāta loceklis. Haralda Okermana vecāki bija muižas īpašnieks un kapteinis Henriks Kristians Okermans (Henrik Christian Åkerman) un Alīna Johanna Otmane (Alina Johanna Othman). 1893. gadā viņš absolvēja Fredrikshamnas kadetu skolu Haminā, un līdz 1900. gadam dienēja Somijas dragūnu pulkā. No 1894. līdz 1897. gadam tika norīkots uz Astrahaņas dragūnu pulku. No 1900. līdz 1902. gadā Okermans bija jāšanas skolotājs Kadetu skolā. Pēc Somijas bruņoto vienību izformēšanas Haralds Okermans nodarbojās ar zemkopību Kullo muižā Porvo lauku pagastā. No 1906. līdz 1914. gadam viņš darbojās kā apdrošināšanas sabiedrību Fennia un Sampo aģents Helsinkos. 1914. gadā Okermans kļuva par Centrālā kooperatīva Labor rīkotājdirektoru, un 1919. gadā kļuva par tā ģenerāldirektoru, amatu pildot līdz 1942. gadam. 1905. gada revolūcijas Lielā streika laikā Okermans bija Brīvprātīgās aizsardzības gvardes vadītājs. Pēc Pirmā pasaules kara sākšanās 1914. gadā viņu iecēla par pārtikas sagādes vadītāju Helsinkos. Viņš bija arī jēgeru kustības mugurkauls, un 1915. gadā bija galvenā persona tā sauktās Militārās komitejas izveidošanā. Haralds Okermans darbojās kā saikne starp Militāro komiteju un Aktīvo komiteju, kas pazīstama arī kā Neatkarības kustības galvenā mītne. Pēc tam, kad 1917. gada septembrī Somijas senātu atstāja sociāldemokrāti un tika izveidots "nogriezts" Senāts Seteles vadībā, 17. septembrī Haralds Okermans kā vienīgais bez partijas piederības tika apstiprināts par Senāta palātas darba vadītāju un pārtikas apgādes nodaļas vadītājs, viņš bija atbildīgs arī par Senāta militāro spēku izveidi. Nesaskaņu dēļ viņš atkāpās no amata jau pēc diviem mēnešiem. Somijas pilsoņu kara laikā Haralds Okermans darbojās Balto armijas štābā. 1918. gada janvārī viņš devās uz Stokholmu, lai iegādātos ieročus armijai un organizētu jēgeru atgriešanos Somijā. Martā viņš kļuva par virspavēlnieka Mannerheima sakaru virsnieku ar Vāsas Senātu. Maijā Okermans kļuva par Svīnhūvuda kara kancelejas priekšnieku. Pēc kara Okermans tika paaugstināts par pulkvedi, un 1918. gada decembrī par ģenerālmajoru. 1919. gada sākumā viņš atstāja militāro dienestu un atgriezās Labor ģenerāldirektora amatā. Okermans bija viens no Mannerheima tuvākajiem draugiem un uzticības cilvēkiem, kā arī labējo aktīvistu pamatgrupas loceklis, kas vairākkārt runāja par iespēju veikt apvērsumu un iecelt ģenerāli valsts vadītāja amatā. Haralds Okermans bija arī uzņēmuma Lohjan Kalkkitehdas Oy valdes priekšsēdētājs.