Tanzimats
Tanzimats (Osmaņu turku valodā: تنظيمات, Tanzîmât) ir reformas, ko veica Osmaņu impērijā 1839.—1876. g. Tanzimats nozīmē reorganizācija turku valodā. Ar Tanzimatu sākās Turcijas plašu valsts iekārtas reformu periods, kurā valsts centās izvairīties no separātisma un mēģināja apturēt impērijā augošo etniskā nacionālisma noskaņu. Tanzimats bija nesekmīgs, lai arī tas paredzēja plašu integrācijas pasākumu loku, lai iesaistītu ne-musulmaņus un ne-turkus osmaņu sabiedrībā ar jauniem likumiem un noteikumiem. Tanzimata ideja nāca no tādiem reformistiem sultāniem kā Mahmuds II un Abdulmedžids I, kā arī no Eiropā izglītību guvušiem augstiem valsts ierēdņiem Ali pašā, Fuats pašā, Ahmeds Dževdets pašā un Midhats pašā. Viņi atzina, ka vecās reliģiskās un militārās institūcijas vairs neatbilst jaunās pasaules prasībām. Liela daļa izmaiņu bija tīri simboliskas: formas tērpu maiņa bija domāta cilvēku domāšanas maiņai. Tomēr, līdztekus simboliskām izmaiņām tika ieviesti vairāki jauninājumi, par paraugu ņemot Eiropas valstis: vispārējais iesaukums, izglītības reforma un politiskās korupcijas novēršana. Iespaidīgo projektu uzsāka, lai apturētu impērijas norietu, kā rezultātā impērija pamazām sāka zaudēt teritorijas un kļuva vājāka, salīdzinājumā ar Eiropas lielvarām. Tanzimatu uzsāka sultāns Mahmuds II. 1839. gada 3. novembrī sultāns Abdulmedžids izdeva pamata statūtus impērijai: Gulhanes Hatt-ı Şerif (Gulhane, turku valodā: Gülhane ir parks, kas ieskauj Topkapi pili un valdības kvartālu, kurā pirmo reizi statūti tika pasludināti). Statūtus arī sauc par Tanzimat Fermanı.