Pēteris Damiāns
Pēteris Damiāns (latīņu: Petrus Damianus vai Petrus de Honestis; arī Pietro Damiani, Pier Damiani; ap 1006. gadu—1072. gada 21./22. februāris) bija benediktiešu mūks, filozofs, teologs, eremīts, Baznīcas reformators, svētais. Aktīvs sava laika Baznīcas iekšējo reformu veicinātājs, rakstos un disputos aktīvi uzstājās pret nolaidību, pret simoniju. Baudīja Sv. Romas impērijas imperatora Henriha III aizgādniecību. Tika ievēlēts par kardinālbīskapu, aktīvi aizstāvēja Baznīcas dominanti pār valsti. Reformēja benediktiešu ordeņa dzīvesveidu, ieviešot striktāku askēzi (t.s. kamaldoliešu kustība).