Sanpedru un Sanpaulu salas
Sanpedru un Sanpaulu salas (portugāļu: Arquipélago de São Pedro e São Paulo) ir Brazīlijai piederošs neliels neapdzīvots vulkānisks arhipelāgs Atlantijas okeānā. Atrodas ap 940 km no Dienvidamerikas piekrastes un administratīvi ietilpst Riugrandi du Norti štatā. Arhipelāgs sastāv no 15 maziņām saliņām un klintīm, kas izvietojušās ekvatoriālajā konverģences zonā. Salās nav saldūdens avotu, veģetācija nabadzīga. Salas 1511. gada 20. aprīlī nejauši atklāja portugāļu flotile Garsijas di Noroņas vadībā, kas sešu kuģu sastāvā devās uz Indiju. Nakts laikā viens no flotiles kuģiem, São Pedro, uzskrēja uz klints līdz tam neizpētītā apvidū. Nākamajā dienā São Pedro apkalpi izglāba cits flotiles kuģis, São Paulo. Atklātais arhipelāgs tika nosaukts par godu šiem abiem kuģiem. Pēc citiem datiem, salas 1511. gadā atklāja portugāļu kuģotājs Manuels di Kaštru Alkoforadu. 1930. gadā salās uzbūvēja bāku, kas guva bojājumus zemestrīcē 1931. gadā un tika pamesta 1933. gadā. Jaunu bāku uzbūvēja 1995. gadā. 1998. gadā salās tika izveidota Brazīlijas kara flotes pētniecības stacija, ko 15 diennakšu maiņās apdzīvo 4 cilvēku komanda. Pastāvīgi apdzīvotas stacijas izveidošana ļāva ievērojami paplašināt Brazīlijas speciālo ekonomisko zonu.