Ģula Andrāši
Grāfs Ģula Andrāši Čīksentkirāji ēš Krasnahorkai (ungāru: Idősebb csíkszentkirályi és krasznahorkai gróf Andrássy Gyula; dzimis 1823. gada 8. martā, miris 1890. gada 18. februārī) bija ungāru politiķis. Ungārijas premjerministrs no 1867. līdz 1871. gadam un Austroungārijas ārlietu ministrs no 1871. līdz 1879. gadam. Dzimis politiski aktīva ungāru muižnieka ģimenē. 1848. gadā pieslējās ungāru nemierniekiem, piedalījās cīņas pret impērijas karaspēku. Vēlāk bija Ungārijas nemiernieku pārstāvis Konstantinopolē. Pēc ungāru sacelšanās apspiešanas devās emigrācijā. Aizmuguriski sodīts ar nāvi, 1851. gadā nāvessods tika izpildīts simboliski. 1858. gadā atgriezās Ungārijā. Pieslējās Ferenca Deāka partijai. Pēc 1867. gada Austrijas un Ungārijas kompromisa kļuva par Ungārijas premjerministru. 1870. gadā, izceļoties Francijas—Prūsijas karam, iestājās par Austroungārijas neitralitāti konfliktā. 1871. gadā Andrāši kļuva par Austroungārijas ārlietu ministru. Amata pildīšanas laikā Austroungārija pastiprināja sadarbību ar jaunizveidoto Vācijas impēriju, aktīvi darbojās Balkānos. 1878. gadā Austroungārija pievienoja Bosniju un Hercegovinu. Ģulas Andrāši jaunākais dēls, arī Ģula, tāpat kā tēvs, kļuva par Austroungārijas ārlietu ministru. Ir vēsturiska leģenda, ka Andrāši esot bijis Bavārijas Elizabetes, sauktas par Sisī, mīļākais. Ansdrāši vārdā nosaukta Budapeštas greznākā iela Andrāši prospekts (Andrássy út).