Psammolepis paradoxa
Psammolepis paradoxa ir psammosteīdu dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Baltijā. Sugu pirmo reizi aprakstīja dabaspētnieks Luijs Agasi 1844. gadā pēc fragmentu ornamentējuma, izveidojot divas sugas: Ps. paradoxa un Ps. arenatus. Šīs abas sugas pastāvēja literatūrā līdz brīdim, kad Valters Gross parādīja, ka šie abi it kā dažādie ornamentējumi pieder vienai un tai pašai sugai, tikai dažādām plātnēm. Holotipa vietā Gross izveidoja neotipu: vēdera plātni no augšdevona gaujas svītas (Gaujas upe, Latvija). Nosaukums Psammolepis paradoxa nozīmē "dīvainais psammolepis". Suga bija izplatīta frānas stāvā, gaujas svītā Latvijā Gaujas baseinā, kā arī Piuzas upes atsegumā pie Jeksi majām Igaunijā. Psammolepis paradoxa ir psammolepju ģints tipveida suga.