Esperantoloģija
Esperantoloģija jeb esperantistika ir valodniecības un interlingvistikas (mākslīgo starptautisko valodu pētniecības) nozare, kas pēta esperanto valodu, un esperanto valodas teorija. Tās izpētes priekšmeti ir vārdu veidošana, vārdu salikšana, vārdu ieviešanās, jumta terminu un īpašvārdu rakstība. Esperantoloģijas vārdu veidošanas principi atbilst nepieciešamības un pietiekamības principam, kas postulē līdzsvaru starp vārda īsumu un skaidrību. Attiecībā uz vārdu saknēm esperantoloģija nosaka šādus principus: Internacionalitātes princips Analoģijas princips ar citiem valodas elementiem Vārdu krājuma ekonomiskuma princips Labskanības princips Visi šie principi ne vienmēr ir savā starpā saskaņā; piemēram, internacionalitātes princips prasa terminam "starptautisks" lietot vārdu internacionala, lai paaugstinātu saprotamību visiem, savukārt analoģija un vārdnīcas ekonomiskums prasa lietot internacia. Valodā otrais un trešais noteikums parasti ir spēcīgāki par pirmo. Tomēr šo principu absolūtā spēkā esamība var traucēt valodas praktiskajam lietojumam, kur var pieļaut ne tik pareizas formas un var precizēt formas, kas nešķiet pietiekami skaidras. Esperantoloģijas terminu pirmais lietojis japāņu zinātnieks Kendzi Osaka 1911. gadā.