Amerikas pilsoņu karš
Amerikas pilsoņu karš (angļu: American Civil War) bija pilsoņu karš, kas norisinājās no 1861. līdz 1865. gadam starp Amerikas Savienotajām Valstīm un vienpadsmit Amerikas Valstu Konfederācijas štatiem, kas bija atšķēlušies no pārējās Savienības un izveidojuši jaunu valsti ar prezidentu Džefersonu Deivisu (Jefferson Davis) priekšgalā. Amerikas pilsoņu kara laikā Amerikas Valstu Konfederācija bija pazīstama arī kā "Dienvidu štati" jeb vienkārši "Dienvidi", kamēr tie štati, kas palika lojāli federālajai valdībai un tās prezidentam Abrahamam Linkolnam Vašingtonā, bija pazīstami kā "Ziemeļi" jeb "Savienība" (Union). Amerikas pilsoņu karš bija visasiņainākais un lielākais militārais konflikts ne tikai ASV vēsturē, bet arī visā Rietumu puslodē, kurā dzīvību zaudēja teju 750 000 amerikāņu. Lielais bojāgājušo skaits bija izskaidrojams ar vairākām tā laika militārajām inovācijām, kas parādījās 19. gadsimta vidusdaļā — dzelzceļa un telegrāfa līnijas izmantošana, pirmās zemūdenes, spēcīgākas artilērijas iekārtas, kā arī precīzāku šauteņu, to skaitā arī Minjē lodes ieviešana kaujas laukā. Tāpat tas kalpoja par vienu no pirmajiem kariem, kas samērā aktīvi tika fotografēts. Šī iemesla dēļ atsevišķi autori Amerikas pilsoņu karu dēvē arī par pirmo moderno karu, iekams citi autori izvēlas būt nedaudz piesardzīgāki un drīzāk to iekļauj kā pārējas posmu starp veco laiku un moderno laiku kariem. Kara rezultātā dienvidu štati bija pilnībā izpostīti. Simtiem tūkstošu karavīru, kas izdzīvoja, palika izkropļoti, jo viens no efektīvākajiem medicīnas līdzekļiem kara laikā bija ātra ievainoto locekļu amputācija. Kara iznākums ļāva likvidēt verdzības sistēmu, kas ASV bija pastāvējusi kopš koloniālajiem laikiem, pēc kuras tika uzsākta tā saucamā Rekonstrukcijas ēra, kurā Dienvidu štati pamazām tika integrēti atpakaļ Savienībā. Visbeidzot Ziemeļu štatu uzvara karā ļāva saglabāt valsts politisko vienotību, kas kopš 19. gadsimta sākuma bija nemitīgi apdraudēta.