Albrehts Mēklenburgs
Albrehts Mēklenburgs (zviedru: Albrekt av Mecklenburg, vācu: Albrecht von Mecklenburg; dzimis ap 1338. gadu, miris 1412. gada 1. aprīlī) bija Zviedrijas karalis no 1364. gada līdz 1389. gadam un Mēklenburgas hercogs (kā Albrehts III) no 1384. līdz savai nāvei 1412. gadā. Bija Mēklenburgas hercoga Albrehta II un Zviedrijas karaļa Magnusa Eriksona māsas Eifēmijas dēls. 1364. gadā ar Zviedrijas pilsētu vācu iedzīvotāju, zviedru augstmaņu, kā arī Hanzas savienības palīdzību kļuva par karali. Turpmākos astoņus gadus valstī norisinājās pilsoņu karš, jo liela daļa Zviedrijas iedzīvotāju neatbalstīja Albrehtu, un ar Dānijas un Norvēģijas atbalstu karoja pret Albrehtu. Albrehtam izdevās noturēt troni, līdz 1386. gadā viņš mēģināja ierobežot augstmaņu varu, un tika gāzts. Albrehts devās uz Pomerāniju, kur līdz mūža galam valdīja kā hercogs.