Lanterne rouge
Lanterne rouge (no franču valodas — 'sarkanais lukturis') ir neformāls apzīmējums kopvērtējuma pēdējā vietā finišējušam dalībniekam Tour de France riteņbraukšanas sacensībās. Apzīmējuma izcelsme tiek saistīta ar sarkanu lukturi, ko pakarināja pie pasažieru vilciena pēdējā vagona vai preču vilciena bremžu vagona, lai palīdzētu dzelzceļa satiksmes organizēšanā. Tour de France braucējs, kurš finišē pēdējais, nevis izstājas kādā no posmiem, saņem lanterne rouge titulu. Tas sniedz zināmu popularitāti, tāpēc braucēji mēdz cīnīties par šo pozīciju, nevis samierinās ar vienu no pēdējām vietām, kas tādu publicitāti nesniedz. Šos braucēju mēdz aicināt arī uz dažādiem apmaksātiem publicitātes pasākumiem kā pēc tūres kritērija paraugsacensībām, kas kādreiz bieži vien nodrošināja lielākus ienākumu nekā pati dalība tūrē. 1979. gada Tour de France Gerhards Šēnbahers un Filips Tesnjē bija pēdējās divās pozīcijās kopvērtējumā, mazāk nekā minūtes attālumā. Tesnjē jau bija finišējis pēdējais 1978. gada tūrē, tāpēc bija pazīstams ar lanterne rouge publicitāti. 21. posmā, kas bija individuālais brauciens, Tesnjē tāpēc brauca lēnām. Posma uzvarētājam, Bernāram Ino, 48,8 km prasīja 1 stundu, 8 minūtes un 53 sekundes. Šēnbahers distanci pieveica 1 stundā, 21 minūtē un 52 sekundēs, bet Tesnjē — 1 stunda, 23 minūtes un 32 sekundes; abiem lēnāk nekā visiem citiem braucējiem. Tesnjē laiks bija vairāk par 20% lēnāks nekā Ino, kas nozīmēja, ka viņš bija finišējis ārpus laika limita un tika atskaitīts no sacensībām. Tūres organizatoriem nepatika lanterne rouge pievērstā uzmanība un 1980. gada tūrē tika ieviests noteikums, kas padarīja grūtāku finišēšanu pēdējam: no 14. līdz 20. posmam kopvērtējuma pēdējais dalībnieks tika izslēgts no sacensībām. Tomēr Šēnbaheram joprojām izdevās finišēt pēdējam. Pirms tūres viņa sponsors bija apsolījis prēmiju, ja Šēnbahers finišētu pēdējais. Pēc pēdējā sacensību posma viņa komandas līderis Patriks Lefevrs pateica, ka Šēnbahers prēmiju nedabūs un pēc asas diskusijas Šēnbahers tika atlaists.