Karakalla
Karakalla (188. gada 4. aprīlis — 217. gada 8. aprīlis) bija 22. Romas imperators (198 — 217), kurš nāca no Severa dzimtas. Jau 198. gadā imperators Septīmijs Severs iecēla savu dēlu Karakallu par līdzimperatoru. 209. gadā par trešo līdzimperatoru tika iecelts Severa otrais dēls Gets. Pēc tēva nāves Karakalla 211. gadā nogalināja Getu un izrēķinājās ar tā piekritējiem. Savas valdīšanas sākumā Karakalla, cenšoties iegūt karaspēka simpātijas, paaugstināja algas leģionāriem. Karojis pret ģermāņiem, kas bija iebrukuši Donavas lejtecē, kā arī iebrucis Gallijā. Pēc tam karojis Sīrijā un citās Rietumāzijas zemēs. Karakallas tēvs, lai cīnītos ar naudas problēmām, kuras izjuta valsts kase, bija sācis kalt monētas ar mazāku zelta un sudraba daļu, kas noveda pie inflācijas. Lai cīnītos pret šo problēmu, Karakalla izdeva ediktu (Constitutio Antoniniana), ar kuru visi pieaugušie provinču iedzīvotāji tika pasludināti par impērijas pilsoņiem, kas atcēla to privilēģiju nemaksāt nodokļus. Viņš bija arī pirmais valdnieks, kurš Romā ieviesa publiskās termas. Nogalināts sazvērestībā, kuru organizēja pretoriāņu prefekts Marks Opēlijs Makrīns, kuru karaspēks pēc tam pasludināja par imperatoru, kas vēlāk aizsāka karavīru-imperatoru laikmetu.