Rāmsaras konvencija
Rāmsaras konvencija ir 1971. gada 2. februārī Irānas pilsētā Rāmsarā parakstītā Konvencija par starptautiskas nozīmes mitrājiem, īpaši kā ūdensputnu dzīves vidi. Konvencijas mērķis ir rosināt dalībvalstīm izstrādāt politiskus pasākumus mitrāju aizsardzībai. Pievienojoties konvencijai, katra dalībvalsts iesniedz vismaz vienu mitrāju teritoriju iekļaušanai starptautiskas nozīmes mitrāju sarakstā. Dalībvalstis apņemas nodrošināt to aizsardzību un veicināt starptautisko sadarbību pārrobežu teritoriju aizsardzības nodrošināšanai. Konvencijas dalībvalstis apņemas veicināt mitrāju teritoriju gudru izmantošanu (wise use), atzīt mitrāju ekoloģisko nozīmi un to ekonomisko, kulturas, zinātnisko un rekreācijas vērtību. Konvencijas teksts tika pieņemts un atvērts parakstīšanai starptautiskā konferencē 1971. gada 2. februārī Rāmsarā un stājās spēkā 1975. gada 21. decembrī, četrus mēnešus pēc tam, kad to bija ratificējušas 7 valstis. Rāmsarā konvenciju parakstīja 18 valstis. Pastāvīgā biroja funkcijas veica Starptautiskā Dabas un dabas resursu aizsardzības apvienība (IUCN). Tās galvenā mītne atrodas Šveicē, Glandā. Pēc konvencijas stāšanās spēkā birojs kļuva par konvencijas sekretariātu. Rāmsaras starptautiski nozīmīgo mitrāju sarakstā iekļautas 2439 vietas (pazīstamas arī kā Rāmsaras vietas) no 172 dalībvalstīm. Šī informācija ir mainīga, jo valstis var pievienoties konvencijai, izstāties no tās, papildināt savu vietu sarakstu vai atsaukt tās. Kopš 2021. gada 2. februāris tiek svinēts kā Pasaules mitrāju diena, kuru iedibināja ANO Ģenerālā Asambleja.