Laiviņcepure
Laiviņcepure jeb vienkārši laiviņa ir cepures veids, kuru lielākoties izmanto armijā, militarizētos, paramilitārajos vai līdzīgos dienestos, organizācijās. Pēc savas formas tā atgādina laivas kontūras. Tā aizņem maz vietas, kas ir svarīgi šaurās vietās, piemēram, tankā, zemūdenē un citviet, un ir salīdzinoši viegli izgatavojama salīdzinājumā ar citām cepurēm. Laiviņcepures galvenā priekšrocība ir tajā, ka to var viegli ielikt uzplecī. Pastāv vairāk laiviņcepures varianti, piemēram, laiviņcepures, kurām ir "ausis", kuras var nolocīt aukstā laikā, lai pasargātu ausis un daļu no galvas no aukstuma. Līdzīgi ir arī varianti, kur laiviņcepures ārmalas var nolocīt, lai tās veiktu to pašu uzdevumu, kuru veic "ausis". Tās ir plaši izplatītas dažādu valstu armijās, kā arī policijā, robežsardzē un līdzīgās struktūrās. Tas ir izplatītas arī starp dažādām civilajām organizācijām, piemēram, skautiem. Bieži vien uz laiviņcepures ir piestiprināta kokarde, kura ļauj atpazīt, kādai struktūrai vai organizācijai pieder tās valkātājs. Tāpat tās parasti ir arī pieskaņotas formas tērpa krāsām. Laiviņcepures pirmsākumi meklējami jau viduslaikos, kad sākotnēji ķelti, bet vēlāk skoti valkāja līdzīga izskata cepures militārajā dienestā. Kā formas sastāvdaļa tā ieviesās Pirmā pasaules kara laikā. Arī Latvijas armijā un arī policijā laiviņa ir formas sastāvdaļa.