Vankūvera (sala)
Šis raksts ir par salu Kanādā. Par pilsētu skatīt rakstu Vankūvera. Vankūvera (angļu: Vancouver Island) ir ap 450 km gara un līdz 100 km plata sala Klusā okeāna ziemeļaustrumu piekrastē Kanādā. Vankūvera ir Kanādas 11. un pasaules 43. lielākā sala. Ietilpst Britu Kolumbijas provincē; tās dienvidu galā izvietojusies provinces galvaspilsēta Viktorija. Sala izstiepta ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā. No kontinenta to atdala Karalienes Šarlotes un Džonstona šaurumi ziemeļaustrumos un Sališu jūra (Huana da Fukas šaurums un Džordžijas šaurums) dienvidaustrumos un dienvidos. Sala kalnaina, Vankūveras salas grēdas, kas stiepjas visā salas garumā, sadala to mitrākajā un kalnainākajā rietumu daļā un sausākajā un līdzenākajā austrumu daļā. Salas augstākā virsotne ir Goldenhaindls (2195 m vjl). Krasta līnija stipri robota, daudz fjordu un šēru. Iekšzemē daudz ezeru, purvu un upju. Rietumu krastā izveidots Pasifikrima nacionālais parks, centrālajā daļā — Stratkonas provinces parks. Salu pirmiedzīvotāji ir trīs indiāņu tautas, lielākā no kurām ir krasta sališi. Pirmais no eiropiešiem salu atklāja spānis Huans Hose Peress Ernandess (Juan José Pérez Hernández) 1774. gadā. Pirmā 1792. gadā apkārt salai apkuģoja spāņa Dionisio Alkalas Galjano (Dionisio Alcalá Galiano) ekspedīcija. Sala tika nosaukta par Kvadras un Vankūvera salu (The Island of Quadra and Vancouver) par godu spāņu ceļotājam Huanam Fransisko de la Bodegam i Kvadram (Juan Francisco de la Bodega y Quadra) un britu kapteinim Džordžam Vankūveram (George Vancouver), kas risināja sarunas par salas piederību. Vēlāk salas nosaukumā palika tikai Vankūvera vārds. 1848. gadā salā tika nodibināta Lielbritānijas Vankūveras salas kolonija, kas 1866. gadā tika pievienota Britu Kolumbijai.