Guru
Guru (sanskritā: गुरु, guru- "nozīmīgs; svarīgs") Indijas tradīcijās ir garīgais audzinātājs, ietekmīgs skolotājs vai sektas vadītājs. Tradicionāli guru ir godbijību prasoša persona pret mācekli vai studentu, un guru kalpo kā "padomdevējs, kurš palīdz veidot vērtības, dalās pieredzes zināšanās tikpat lielā mērā kā burtiskās zināšanās, ir dzīves paraugs, iedvesmas avots un kas palīdz skolēna garīgajā evolūcijā.” Guru ir arī cilvēka garīgais ceļvedis, kas palīdz atklāt tās pašas iespējas, kuras guru jau ir apzinājies. Senākās atsauces uz guru jēdzienu ir atrodamas senākajos hinduisma vēdu tekstos. Guru un gurukula — guru vadīta skola — bija iedibināta tradīcija Indijā 1. tūkstošgadē pirms mūsu ēras, un tās palīdzēja sacerēt un nodot dažādas vēdas, upanišadas, dažādu hinduistu filozofijas skolu tekstus un postvēdiskās šastras. sākot no garīgām zināšanām līdz dažādām mākslām. Apmēram mūsu ēras 1. tūkstošgades vidum arheoloģiskie un epigrāfiskie pierādījumi liecina, ka Indijā pastāvēja daudzas lielākas guru institūcijas, dažas netālu no hinduistu tempļiem, kur guru-šisja tradīcija palīdzēja saglabāt, radīt un nodot dažādas zināšanu jomas. Šie guru vadīja plašu pētījumu klāstu, tostarp hinduistu rakstus, budistu tekstus, gramatiku, filozofiju, cīņas mākslu, mūziku un glezniecību. Guru tradīcija ir sastopama arī džainismā, atsaucoties uz garīgo mācītāju, lomu, kuru parasti pilda džainistu askēts. Sikhismā guru tradīcijai ir bijusi galvenā loma kopš tās dibināšanas 15. gadsimtā, tās dibinātājs ir Guru Nānaks Dēvs, bet svētie raksti — Guru Granth Sahib. Guru koncepcija ir attīstījusies Vadžrajanas budismā, kur tantriskais guru tiek uzskatīts par tēlu, kuru pielūgt un kura norādījumus nekad nedrīkst pārkāpt.