Georgijs Maļenkovs
Georgijs Maļenkovs (krievu: Георгий Максимилианович Маленков; dzimis 1902. gada 8. janvārī, miris 1988. gada 14. janvārī) bija padomju politiķis, PSRS komunistiskās partijas līderis. Pēc Josifa Staļina nāves viņš kļuva par PSRS Ministru padomes priekšsēdētāju, tādējādi dažus mēnešus bija faktiskais PSRS valsts vadītājs (līdz Ņikitas Hruščova kļūšanai par PSKP CK ģenerālsekretāru). 1920. gadā iestājies komunistiskajā partijā, no 1941. līdz 1946. gadam bija PSKP CK politbiroja kandidātloceklis. 1946. gada 13. maijā izveidoja Maļenkova vadītu komiteju, kuras uzdevums bija radīt ballistiskās raķetes. 1950. gadā bruņojumā pieņēma pirmās R-1 raķetes. Notika 600 un 3000 kilometru darbības raķešu izstrāde. Pēc Staļina nāves 1953. gada 5. martā Padomju Savienībā izveidojās kolektīvās vadības modelis, kurā Politbiroja veterānu ietekme bija nestabilā līdzsvarā. Sākotnēji ar Berijas atbalstu par vadoni izvirzījās Georgijs Maļenkovs, kas kļuva par PSRS Ministru padomes priekšsēdētāju, ko tajā brīdī uzskatīja par ietekmīgāko amatu valstī. 1953. gada jūnija beigās Hruščovs panāca pārējo Prezidija locekļu atbalstu Berijas arestam un nošaušanai 23. decembrī. PSRS Ministru padomi Maļenkovs vadīja līdz 1955. gada martam, kad Hruščevs viņu atcēla no amata.