Termālie ūdeņi
Termālie ūdeņi, arī termas, ir pazemes ūdeņi, kuru temperatūra pārsniedz +20°C. Izplūstot virszemē, tie veido karstos avotus. Pastāv arī citas definīcijas, saskaņā ar kurām avotu var saukt par karstu, ja tā temperatūra ir augstāka par attiecīgā apgabala gada vidējo temperatūru, ja tā temperatūra ir augstāka par cilvēka ķermeņa temperatūru u.c. Lielākā daļa karsto avotu tiek baroti ar termālo ūdeni, ko aktīvā vulkānisma zonās silda magmas intrūzijas. Tomēr ne visi karstie avoti ir piesaistīti šādām vietām; ūdeni var sasildīt arī konvektīvā cirkulācija — pazemes ūdeņi, sūcoties lejup, sasniedz aptuveni kilometra vai lielāku dziļumu, kur klintīm ir augstāka temperatūra zemes garozas ģeotermiskā gradienta dēļ, kas pirmajos 10 km ir aptuveni 30°C uz kilometru. Termiskā ūdens avoti tiek iedalīti siltos (+20…+37°C), karstos (+37…+50°C) un ļoti karstos (+50…+100°C). Vizuāli iespaidīgākā termālo ūdeņu veidotā dabas parādība ir geizers — karstais avots, kas izdala ūdeni atsevišķu tvaika vai verdoša ūdens strūklu veidā.