Apollonija
Apollonija (albāņu: Apolonia, grieķu: Ἀπολλωνία κατ᾿ Ἐπίδαμνον) bija antīkā pilsēta, kas atradās Ilīrijā. Mūsdienās pilsētas drupas, kas atrodas Albānijā pie Vjoses upes ir nacionālais parks un UNESCO Pasaules mantojuma saraksta pretendents. Pilsētu 588. gadā pirms mūsu ēras dibināja sengrieķu kolonisti no Kerkīras un Korintas ilīriešu apdzīvotā apvidū. Pilsētu pieminējis Strabons, Aristotelis piesauca Apolloniju kā oligarhiskas valdīšanas paraugu. Pilsēta sevišķi uzplauka romiešu laikā, kad tā atradās pie 2. gadsimtā pirms mūsu ēras celtā ceļa Via Egnatia atzara. Apollonija panīka pēc 3. gadsimta, kad osta zemestrīces seku rezultātā pamazām aizsērēja. Vēlīnā antīkajā laikmetā tā tika pamesta, bet atlikušie iedzīvotāji pārcēlās uz Vļoru. Kristietības pirmajos gadsimtos Apollonija bija bīskpa rezidences pilsēta. Mūsdienās katoļu titulārbīskapijas centrs. Pilsētas drupu arheoloģiskā izpēte iesākās Pirmā pasaules kara laikā, kad apvidus atradās austriešu okupācijā. Starp pasaules kariem šeit darbojās franču arheologi. Izrakumi turpinās arī mūsdienās.