Rakstīšana
Rakstīšana ir process vai prasme, kurā tekstu attēlošana notiek ar burtiem, simboliem vai citiem rakstiskiem izteiksmes līdzekļiem. Vēsturiski rakstīšana notika ar rakstāmrīku, izmantojot kādu no rakstības sistēmām, bet mūsdienās tiek izmantoti arī dažādi elektroniski rīki un iekārtas. Rakstīšana ir viens no cilvēku verbālās saziņas veidiem, kurā izmanto redzamas zīmes (burtus, hieroglifus, logogrammas un citas), kas savstarpēji ir saistītas un apzīmē noteiktus priekšmetus, darbības, apstākļus un tamlīdzīgi. Rakstīšana sniedz iespēju saglabāt informāciju vēlākam laikam un nākamajām paaudzēm. Uzrakstīto vispārīgi sauc par tekstu, bet tā izmantotājs ir lasītājs. Rakstīšana ir rakstu valodas pamatā. Cilvēkus, kuri profesionāli nodarbojas ar rakstīšanu, sauc par rakstniekiem un žurnālistiem. Rakstīšana ietver dažādus stilus un formātus, tai skaitā esejas, vēstules, zinātniskos rakstus, dzeju, prozu, elektroniskos pastus un daudz ko citu. Svarīga ir ne tikai pati vārdu izvēle, bet arī to secība, loģiska struktūra un gramatika, lai nodrošinātu, ka uzrakstītais ir saprotams arī citiem. Rakstīšana ir būtisks instruments izglītībā, saziņā, darbavietās un daudzās citās dzīves sfērās. Tā ļauj cilvēkiem iegūt zināšanas, dalīties pieredzē un idejām, veidot dokumentus, informēt citus vai pat izteikties mākslas (literatūras) veidā.