Roberta sala
Roberta sala (angļu: Robert Island, spāņu: Isla Robert) ir sala Dienvidšetlendas salu arhipelāgā Antarktikā. Izvietojusies arhipelāga vidusdaļā. Ap 10 km platais Nelsona šaurums to atdala no Nelsona salas ziemeļaustrumos, bet 4 km platais Angļu šaurums — no Griničas salas dienvidrietumos. Lielāko daļu salas teritorijas klāj ledājs, kas salas vidienē pārsniedz 250 m augstumu. Krasti roboti, daudz līču un pussalu, piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu. Salu 1819. gada oktobrī pirmais ieraudzīja Viljams Smits. Aptuveni nokartēja Edvarda Brensfīlda ekspedīcija no 1820. gada janvāra līdz martam (kartē apvienojot to ar blakus esošajām salām) un Krievijas antarktiskā ekspedīcija Fabiāna fon Belinshauzena vadībā 1821. gada janvārī, kas to nosauca par Polockas salu (krievu: остров Полоцк). Tagadējo nosaukumu salai devis britu roņu mednieks Roberts Faildss, domājams, par godu savam kuģim Robert. Džeimss Vedels savas ekspedīcijas materiālos to nodēvējis par Mičela salu (Mitchells Island) par godu savam biznesa partnerim Džeimsam Mičelam. Kopš 1949. gada salas rietumu galā Kopermainas pussalā darbojas Čīles vasaras polārstacija Luisrisopatrona. Kopermainas pussalai kopš 1970. gada ir speciāli aizsargātas teritorijas Nr. 112 statuss.