Ārkārtas vilcējs
Ārkārtas vilcējs, arī ārkārtas velkonis (angļu: Emergency tow vessel (ETV)) ir daudzfunkcionāls kuģis, kuru valsts iestādes izmanto, lai vilktu jūrā esošus, vadības spējas zaudējušus kuģus ar nolūku novērst draudus cilvēkiem un videi. Vadības spējas zaudējušo kuģi vai nu velk uz drošu ostu, vai arī notur tā atrašanās vietā kompensējot vēja un straumes iedarbību, kamēr notikuma vietā ierodas privātas palīdzības velkoņi, vai arī kamēr kuģis ir ticis salabots tādā apjomā, ka tas ir spējīgs manevrēt pats. Vajadzība pēc ETV kā preventīva pasākuma ir radusies kopš ir samazinājies pieejamu privāto glābšanas velkoņu skaits, kamēr potenciālie draudi no atsevišķu kuģu puses ir pieauguši. Piemēram, Spānijai ir četrpadsmit, Turcijai vienpadsmit, Vācija ekspluatē astoņus, Norvēģijai ir septiņi, Francijai ir pieci, Zviedrijai ir trīs un Nīderlandei, Polijai, Dienvidāfrikai, Islandei un Somijai katrai ir viens oficiāls ārkārtas velkonis. Arī Austrālija ekspluatē ārkārtas reaģēšanas kuģus. Apvienotās Karalistes četru ETV lielo floti bija paredzēts izformēt 2011. gada septembrī budžeta apcirpšanas dēļ, bet divi Skotijas ūdeņos esošie kuģi saņēma līguma pagarinājumu līdz 2011. gada beigām.