Bjalistokas—Minskas kauja
Bjalistokas—Minskas kauja (vācu: Kesselschlacht bei Białystok und Minsk, krievu: Белостокско-Минское сражение) bija Vērmahta Armiju grupas "Centrs" veikta stratēģiska operācija Vācijas uzbrukuma PSRS sākumpomā no 1941. gada 22. jūnija līdz 9. jūlijam mūsdienu Polijas ziemeļaustrumos un Baltkrievijas rietumos. Vācu spēkiem Fedora fon Boka vadībā, izmantojot pārsteiguma efektu un Sarkanās armijas dezorganizēto darbību, izdevās gūt ievērojamus panākumus. Kaujās seviški izcēlās 2. tanku armija Heinca Guderiana vadībā un 3. tanku armija Hermaņa Hota vadībā. Kaut arī atsevišķās vietās Sarkanā armija pārgāja pretuzbrukumā, 30. jūnijā pie Bjalistokas un pie Minskas aplenkumā atradās četras PSRS armijas, kuras līdz 9. jūlijam tika iznīcinātas. Kaujās Sarkanā armija zaudēja vairāk nekā 400 000 karavīru iepretim vācu karaspēka mazliet vairāk nekā 12 000. Bez cilvēku zaudējumiem Sarkanā armija zaudēja milzums tehniskos līdzekļus, tai skaitā gandrīz visas Rietumu frontes kaujas lidmašīnas. Pēc PSRS Rietumu frontes sagrāves tās komandieris Dmitrijs Pavlovs un vairāki tā līdzgaitnieki tika tiesāti un nošauti. PSRS Informbirojs par Minskas krišanu nemaz nepaziņoja.