Pestīšana
Pestīšana kristiešu teoloģijā ir centrāls jēdziens, kas attiecas uz cilvēka atbrīvošanu no grēka un tā sekām, kā arī uz mūžīgās dzīves iegūšanu. Pestīšanas doktrīna ietver vairākus svarīgus aspektus un principus: Grēka problemātika: Saskaņā ar kristiešu mācību, visi cilvēki ir grēcinieki un atrodas šķirti no Dieva. Grēks ir cilvēka nepaklausība Dievam un Viņa baušļiem. Dieva žēlastība: Kristietība uzsver, ka pestīšana ir iespējama tikai pateicoties Dieva žēlastībai un mīlestībai. Dievs vēlas, lai visi cilvēki tiktu izglābti un atgrieztos pie Viņa. Jēzus Kristus loma: Pestīšana tiek īstenota caur Jēzu Kristu, kurš saskaņā ar kristiešu ticību ir Dieva Dēls. Jēzus nāca pasaulē, dzīvoja nevainojamu dzīvi, mira pie krusta par cilvēku grēkiem un augšāmcēlās no mirušajiem. Ar savu upuri un augšāmcelšanos, Jēzus uzvarēja grēku un nāvi, piedāvājot pestīšanu visiem, kas tic Viņam. Ticība un žēlastība: Kristietība māca, ka cilvēki tiek izglābti caur ticību Jēzum Kristum un nevis caur saviem darbiem. Pestīšana ir Dieva dāvana, kuru nevar nopelnīt, bet tikai pieņemt ar ticību. Atgriešanās un grēku nožēlošana: Svarīga pestīšanas daļa ir grēku nožēlošana un atgriešanās pie Dieva. Tas nozīmē atzīt savus grēkus, nožēlot tos un lūgt piedošanu. Svētā Gara darbs: Svētais Gars ir klātesošs pestīšanas procesā, palīdzot cilvēkiem saprast savu vajadzību pēc pestīšanas, dodot ticību un spēku dzīvot kristīgu dzīvi. Mūžīgā dzīve: Pestīšanas rezultāts ir mūžīgā dzīve Dieva klātbūtnē. Kristieši tic, ka pēc nāves viņi dzīvos mūžīgi kopā ar Dievu jaunā, atjaunotā radībā.