Surveyor 3
Surveyor 3 bija ASV NASA programmas Surveyor Mēness nolaižamais aparāts. Palaists 1967. gada aprīlī. Tas nolaidās Vētru okeānā. Kad 1969. gadā tam blakus nosēdās Apollo 12, Surveyor 3 kļuva par pirmo (un vienīgo) cilvēku apmeklēto kosmisko aparātu uz ārpuszemes objekta. Surveyor 3 bija apgādāts ar televīzijas kameru. Tam bija grunts paraugu ņemšanas ierīce, ar kuru iegūtos paraugus varēja nofotografēt tuvplānā. Surveyor 3 tika palaists 1967. gada 17. aprīlī 07:05:00 UTC ar nesējraķeti Atlas LV-3C Centaur-D no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas laukuma LC-36A orbītā ap Zemi. Pēc manevra zonde tika ievadīta trajektorijā uz Mēnesi. 20. aprīlī tas sasniedza Mēnesi. Nolaižamais aparāts nosēdās Vētru okeānā 06:17:36 UTC vietā ar koordinātēm 2°56′S 23°20′W﻿ / ﻿2.94°S 23.34°W﻿ / -2.94; -23.34. Paredzētajā laikā 4,3 m no virsmas radiolokācijas altimetra kļūmes dēļ neizslēdzās bremzēšanas dzinējs, tādēļ Surveyor 3 "atlēca" no Mēness virsmas divreiz. Dzinēji tika izslēgti ar komandu no Zemes. Pirmajā "atlēcienā" tas sasniedza 10 m augstumu, otrajā — 3 m. Surveyor 3 bija nosēdies 195 m diametra 15 m dziļuma krātera iekšējā austrumu malā 14,7 grādu slīpumā. Pirmoreiz tika iegūti Mēness grunts paraugu tuvplāni. 3. maijā iestājās Mēness nakts. Pēc 14 Zemes dienām, kad nakts beidzās, tika mēģināts reaktivizēt Surveyor 3, bet tas neizdevās. 1969. gada 19. novembrī netālu no Surveyor 3 nolaidās Apollo 12 nolaižamais aparāts. Tā apkalpe Čārlzs Konrāds un Elans Bīns apmeklēja Surveyor 3, to nofotografējot un nomontējot dažas detaļas, kuras pēc tam atgādāja uz Zemi. Pēc tam laboratorijā veica šo detaļu analīzi, un uz kameras tika atrastas Streptococcus mitis baktērijas. Tas bija pārsteigums, ka baktērijas var izturēt sūros kosmiskās vides apstākļus 2,5 gadus. Vēlāk šo faktu izmantoja starpplanētu panspermijas atbalstītāji. NASA nākamajām starpplanētu zondēm ieviesa stingras abiotiskās procedūras, lai novērstu iespējamību inficēts astronomiskos objektus ar organismiem no Zemes. 2011. gadā publicēts pētījums, kurā izklāstīts, ka zinātnieki, kas analizēja kameru, izmantoja procedūras, kas nebija pietiekamas, lai nepieļautu inficēšanu uz Zemes. Tika secināts, ka visdrīzāk baktērijas uz kameras nokļuvušas tīrās telpas slikto apstākļu dēļ nevis spējušas izdzīvot Mēness vidē.