Gustavs Bauers (politiķis)
Gustavs Ādolfs Bauers (vācu: Gustav Adolf Bauer; dzimis 1870. gada 6. janvārī, miris 1944. gada 16. septembrī) bija Vācijas Sociāldemokrātiskā partijas politiķis un Vācijas kanclers no 1919. gada 21. jūnija līdz 1920. gada 26. martam. Dzimis Austrumprūsijā. No 1908. līdz 1918. gadam — arodbiedrību savienības līderis. Reihstāga deputāts. 1918. gadā iekļāvās Makša fon Bādena valdībā kā Darba ministrs. Turpināja ieņemt šo amatu arī Filipa Šeidemaņa valdībā. Kļuva par kancleru pēc tam, kad protestējot pret Versaļas līgumu, no kanclera amata atkāpās Šeidemanis. Gustavs Bauers atkāpās no kanclera amata īsi pēc Kapa puča sakāves. 1925. gada februārī bija spiests atkāpties no amatiem, jo bija iesaistīts t.s. Barmata skandālā, saistībā ar korupciju valdības aprindās. Tomēr arī pēc tam darbojās Hermaņa Millera valdībā (kā finanšu ministrs un transporta ministrs) un Jozefa Virta valdībā (kā finanšu ministrs un vicekanclers). Barmeta skandālu, kur bija iesaistīti ebreju tautības uzņēmēji, izmantoja valsts labējie spēki, lai kritizētu Veimāras Republiku.