Osmaņu impērijas flote
‎ Osmaņu flote bija lielākie jūras spēki Vidusjūrā, Melnajā jūrā, Sarkanajā jūrā, Persijas jūras līcī un Indijas okeānā. Turku flote iekļuvusi daudzu valstu vēstures grāmatās — Britu salās, Islandē, Ņūfoundlendā, Indijā, Indonēzijā un Malaizijā. Osmaņu impērija floti sāka attīstīt 14. gadsimta beigās, kad tika ieņemta Konstantinopole. Aptuveni simt gadu Osmaņu flote bija ietekmīgākais jūras spēks, jo kontrolēja visu Vidusjūru. Pirmo lielāko kristiešu uzvaru pār Osmaņu floti iezīmē Lepanto kauja (1571) un tā bija simboliska zīme osmaņiem, kas ziemas laikā pārveidoja savu floti, lai atgūtu pilnīgu kontroli Vidusjūrā. Līdz jaunāku kaujas kuģu ieviešanai 18. gadsimta Eiropā, Osmaņu flote noturēja savu pozīciju kā ietekmīgs jūras spēks. Sākot ar 19. gadsimta vidu, sultāni centās izveidot modernu floti. Sākot ar 1860. gados ieviestajiem bruņukuģiem, flotē līdz Pirmajam pasaules karam tika ieviesti līnijkuģi, kreiseri un mīnu kuģi. Tomēr, neskatoties uz modernizāciju, Osmaņu flote tālu atpalika no savas sabiedrotās — Vācijas flotes. 1915. gadā, neskatoties uz to, ka flote vairs nebija tik spēcīga, pateicoties spēcīgajai turku aizsardzības līnijai un turku kareivju neatlaidībai, britu un franču flotes nevarēja izrauties cauri Dardaneļiem (Gallipoli jūras šaurums, turku valodā: Çanakkale Boğazı), jo ļoti labi apzinājās, ka tā ir vienīgā iespēja pasargāt Konstantinopoli. Pēc kara Osmaņu floti samazināja līdz vienkāršas krasta apsardzes apmēriem. Vairākām tautām turku flote joprojām ir atstājusi savu iespaidu uz vēsturisko apziņu: franči, alžīrieši, tunisieši un lībieši turkus uztver kā sabiedrotos, bet maltieši, itāļi, portugāļi un spāņi — kā ienaidniekus. Vairākās eiropiešu pilīs joprojām apskatāmas vairākas freskas un zīmējumi, kuros attēlota Osmaņu flote (Pitti pils Florencē, Dodža pils Venēcijā u.c.).