Filhnera šelfa ledājs
Filhnera šelfa ledājs (vācu: Filchner-Schelfeis, angļu: Filchner Ice Shelf) ir šelfa ledājs Antarktīdā, Vedela jūras dienvidaustrumu daļā. Austrumos tas robežojas ar Kotsu Zemes Luitpolda krastu, rietumos Berknera sala to atdala no Ronnes šelfa ledāja. Dažkārt Filhnera un Ronnes šelfa ledāji tiek uzskatīti par vienotu Filhnera—Ronnes šelfa ledāju, kas pēc kopējās platības (ap 449 000 km²) ir otrs lielākais šelfa ledājs pēc Rosa šelfa ledāja. Ledājs ir ap 200 km plats un 450 km garš. Tā augstums pie ledāja frontes ziemeļos sasniedz 30 m, vidus un dienvidu daļā — 70—120 m. Ledāja biezums ir no 700 m pie tā pamatnes līdz 200 m pie frontes. Barojas galvenokārt no Slesora un Suportforsa glečeriem dienvidos un austrumos. Aptuveni ik pēc 15—20 gadiem no ledāja atdalās gigantiski aisbergi. Ledāju 1912. gada janvārī—februārī atklāja Vācijas antarktiskā ekspedīcija Vilhelma Filhnera vadībā, kas to nosauca imperatora Vilhelma II vārdā, bet pēc imperatora pavēles tas tika nosaukts atklājēja vārdā. Filhnera šelfa ledājs intensīvi izmantots kā bāze reģiona izpētei. Pirmā polārstacija argentīniešu Henerala Belgrano šeit tika ierīkota 1955. gadā (darbojās līdz 1979. gadam). 1956. gadā tika ierīkota Šekltonas stacija Vivjena Fuksa transantarktiskajai ekspedīcijai. Amerikāņu Starptautiskā ģeofizikas gada polārstacija Elsvērta tika ierīkota 1957. gadā, vēlāk nodota Argentīnai un slēgta 1962. gadā. No 1965. līdz 1968. gadam ledāja dienviddaļā darbojās argentīniešu stacija Sovrala. 1975. gadā pie ledāja frontes tika ierīkota PSRS polārstacija Družnaja, kas 1986. gadā ar atšķēlušos aisbergu tika aiznesta jūrā. Ar šo pašu aisbergu tika aiznestas arī pamestās Šekltona un Henerala Belgrano.