Spoguļkamera
Spoguļkamera (SLR, single-lens relfex) ir fotoaparāts ar pusautomātisku kustīga spoguļa sistēmu. Lietojot spoguļkameru, fotogrāfs var precīzi redzēt, kas tiks uzņemts uz filmas vai ciparu sensora. Tam pretstatā, senāku tipu fotoaparātos skatu meklētājā redzamais attēls var ievērojami atšķirties no tā, kas nonāk uz filmas. Pirms spoguļkameru izgudrošanas visos fotoaparātos ar skatu meklētājiem bija divi gaismas ceļi: viens veda caur objektīvu uz filmu, otrs veda uz skatu meklētāju un atradās virs (TLR) vai sāņus (tālmēra fotoaparāti) no pirmā. Tā kā skatu meklētājs un filma nevar atrasties vienā vietā, objektīvi ir pavērsti tā, lai no tiem redzamie attēli pārklātos kādā fiksētā punktā fotoaparāta priekšā. Šāds novietojums nesagādā problēmas, fotografējot vidējā un lielā attālumā, bet, fotografējot tuvumā, iespējama paralakses kļūda. Arī fokusa iestādīšana var būt neērta. Vairumam spoguļkameru par skatu meklētāju izmantota pentaprizma, tā novietota gaismas ceļā starp spoguli un skatu meklētāju. Pa objektīvu ienākošā gaisma no spoguļa atstarojas uz augšu pentaprizmā, tajā tā iekšēji atstarojas vairākas reizes, līdz ir nolīdzināta pret skatu meklētāju. Nospiežot slēdzi, spogulis tiek aizvākts no gaismas ceļa un gaisma nonāk uz filmas vai ciparu sensora. Fotogrāfs fokusu var iestādīt vai nu manuāli, vai arī to var automātiski iestādīt autofokusa sistēma. Skatu meklētājs var saturēt fokusēšanas matekrānu. Līdz pat deviņdesmitajiem gadiem spoguļkamerām bija vismodernākā pieejamā fotogrāfiskās priekšapskata sistēma. Līdz ar ciparu fotoaparātu tehnoloģiju un LCD ekrānu attīstību spoguļkameru popularitāte ir mazinājusies. Praktiski visiem ciparu fotoaparātiem ir LCD ekrāns, kas ļauj precīzi redzēt, kas nonāk uz ciparu sensora. Tomēr spoguļkameras vēl aizvien ir populāras starp profesionāļiem, jo LCD ekrānu izšķirtspēja, kontrasts, attēla atsvaidzināšanas ātrums un krāsu atveidojums nevar sacensties ar optiskajiem skatu meklētājiem.