Georgijs Ļvovs
Georgijs Ļvovs (krievu: Георгий Евгеньевич Львов, dzimis 1861. gada 2. novembrī Drēzdenē, miris 1925. gada 7. martā netālu no Parīzes, tagad Buloņa-Bijankūra) bija krievu valstsvīrs un politiķis. Krievijas Pagaidu valdības pirmais ministrs un priekšsēdētājs no 1917. gada 2. marta līdz 7. jūlijam. Kadetu partijas biedrs (1905—1917). Februāra revolūcijas laikā imperators Nikolajs II, no vienas puses, un Valsts domes Pagaidu komiteja, no otras puses, iecēla Ļvovu par Krievijas Impērijas valdības vadītāju ar valsts vadītāja funkcijām. Jūnija ofensīvas neveiksme un boļševiku jūlijā organizētā sacelšanās noveda pie valdības krīzes. Ļvovs 1917. gada 7. jūlijā atkāpās no Ministru kabineta vadītāja un iekšlietu ministra amata. Pagaidu valdību vadīja kara un jūras ministrs Aleksandrs Kerenskis.