Ferdinands Lasalls
Ferdinands Lasalls (vācu: Ferdinand Lassalle; dzimis 1825. gada 11. aprīlī, miris 1864. gada 31. augustā) bija ebreju izcelsmes vācu jurists, viens no Vācijas sociāldemokrātijas pamatlicējiem. Dzimis Breslavā, Prūsijā (mūsdienās Vroclava, Polijā) bagāta ebreju tirgotāja ģimenē. Lai arī tēvs gribēja sūtīt dēlu mācīties komerciju Leipcigā, tomēr Ferdinands Lasalls izvēlējās studēt filoloģiju un filozofiju Breslavas, vēlāk Berlīnes universitātēs. 1845. gada beigās Lasalls satika kādu bagātu šķirtu grāfieni, kurai kā jurists palīdzēja desmit gadus ilgā tiesas prāvā par īpašuma tiesībām. 1848. gadā Lasalls jau bija redzams sabiedrisks darbinieks, radikālās avīzes Neue Rheinische Zeitung līdzstrādnieks (tajā darbojās arī Kārlis Markss un Frīdrihs Engelss). Piedalījās 1848. gada revolūcijā Vācijā, tāpēc vēlāk viņam tika liegta iespēja uzturēties Berlīnē. 1859. gadā atgriezās Berlīnē, kur iesaistījās Prūsijas politiskajā dzīvē, iestādamies par vispārējām vēlēšanu tiesībām. Kaut arī Lasalls bija Komunistu savienības biedrs, viņš bija opozīcijā Marksa un Engelsa uzskatiem. 1863. gadā Leipcigā Lasalls nodibināja Vispārējo Vācu strādnieku asociāciju (Allgemeiner Deutscher Arbeiterverein, ADAV), kas bija pirmā Vācijas strādnieku politiskā partija un Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas priekštece. 1864. gadā, atrazdamies Šveicē, iemīlējās kādā 16 gadus vecā meitenē, vācu diplomāta meitā. Tomēr tēvs pretojās laulībām, par līgavaini izvēlēdamies kādu Valahijas augstmani - Rakovicas princi. Lasalls izsauca princi uz dueli. Duelis notika 1864. gada 31. augustā Ženēvas pievārtē un Ferdinands Lasalls tajā tika nošauts. Apglabāts dzimtajā Breslavā.