Belžikas kalni
Belžikas kalni (franču: Montagnes Belgica) ir ap 45 km gara un līdz 10 km plata ziemeļu-dienvidu virzienā orientēta izolēta kalnu grēda Karalienes Modas Zemē Antarktīdā. Atrodas ap 310 km uz dienvidiem no okeāna piekrastes (Princeses Ranhillas krasta). Augstākā virsotne ir Viktora kalns (2588 m). Sastāv no 18 km garā galvenā masīva grēdas vidusdaļā un diviem atsevišķiem nunataku masīviem — Prinsa de Liņa kalniem 20 km uz ziemeļiem un Minami Belžikas nunataku grupa 9 km uz dienvidrietumiem. Grēdu atklāja 1957.-1958. gadu Beļģijas antarktiskā ekspedīcija Gastona Žerlaša vadībā, kas to nosauca beļģu 1897.-1899. gadu antarktiskās ekspedīcijas kuģa Belgica vārdā.