Guljelmo Markoni
Guljelmo Markoni (itāļu: Guglielmo Marconi, izrunā [ɡuʎˈʎɛːlmo marˈkoːni], dzimis 1874. gada 25. aprīlī, miris 1937. gada 20. jūlijā) bija itāļu fiziķis un izgudrotājs. Pazīstams ar savu darbu radiotelegrāfijas attīstīšanā. 1909. gadā Guljelmo Markoni un vācu zinātnieks Kārlis Ferdinands Brauns (Karl Ferdinand Braun) saņēma Nobela prēmiju fizikā par ieguldījumu bezvadu telegrāfa attīstībā. Nereti viņu dēvē par radio izgudrotāju, lai gan šajā jautājumā joprojām ir strīdi, jo pirms viņa bezvadu sakarus demonstrēja angļu fiziķis sers Olivers Lodžs, Nikola Tesla un citi zinātnieki, bez tam krievu izgudrotājs Aleksandrs Popovs bija pirmais, kurš demonstrēja radioviļņu uztvērēju ar uzlabotu koherera jutības atjaunošanu.[nepieciešama atsauce] Pēc patenta saņemšanas bezvadu telegrāfa sakariem 1897. gadā Markoni Lielbritānijā nodibināja kompāniju bezvadu sakaru jomā The Wireless Telegraph & Signal Company, kas vēlāk bija pazīstama kā "Markoni kompānija" un pastāvēja līdz pat 2006. gadam. Markoni patentēja daudzus savus izgudrojumus Lielbritānijā un ASV. 1914. gadā Markoni tika iecelts par senatoru Itālijas senātā. Tajā pašā gadā viņš saņēma Karalisko Viktorijas ordeņa Bruņinieka lielo krustu. 1929. gadā Itālijas karalis Viktors Emanuels III viņam piešķīra titulu "Marķīzs Markoni". Pēc pēkšņas veselības pasliktināšanās un vairākām sirds lēkmēm Markoni 1937. gada 20. jūlijā nomira 63 gadu vecumā. Itālijā Markoni izvadīšana notika valsts bēru līmenī.[nepieciešama atsauce] Godinot Markoni piemiņu, uz 2 minūtēm apklusa visi BBC raidītāji un visas pasta, bezvadu telegrāfa un telefona stacijas Britu salās.