Refats Apazovs
Refats Apazovs (Refat Appazov; dzimis 1920. gada 8. septembrī, miris 2008. gada 18. aprīlī) bija Krimas tatāru tautības PSRS, Krievijas raķešu zinātnieks. Refats Apazovs dzimis Simferopolē, Krimas tatāru ģimenē. 1939. gadā viņš iestājās Baumana Maskavas mehānikas mašīnbūves institūtā Munīcijas fakultātē. Kara laikā kopā ar institūtu pārcēlās uz Iževsku, kur paralēli mācībām strādāja rūpnīcā par frēzētāju. Pēc studiju beigām 1946. gadā Apazovs tika nosūtīts darbā Maskavas apgabala Kaļiņingradā (tagad Koroļova) uz bijušo artilērijas rūpnīcu, kas tika pārveidota par raķeštehnikas zinātniski pētniecisko institūtu OKB-1. Uz pusgadu tika nosūtīts uz okupēto Vāciju kopā ar raķešu speciālistiem izpētīt reaktīvos ieročus, sevišķi ballistisko raķeti V-2. Tur viņš iepazinās ar vēlāko galveno konstruktoru Sergeju Koroļovu. 20 gadus Apazovs darbojās OKB-1 (vēlāk NPO Energija) izstrādājot un sagatavojot raķešu un kosmisko tehniku. No 1961. līdz 1988. gadam viņš bija ballistikas nodaļas priekšnieks. No 1959. līdz 1993. gadam Apazovs bija raķešu teorijas pasniedzējs Maskavas aviācijas institūtā. 1996. gadā Refatam Apazovam kopā ar Vasiliju Mišinu un Svjatoslavu Lavrovu pasniegta Krievijas Zinātņu akadēmijas Candera prēmija. 1987. gadā Refats Apazovs iesaistījās Krimas tatāru nacionālajā kustībā. 1990. un 1991. gadā viņš strādāja Vitālija Dogužijeva vadītajā PSRS Valsts komisijā, kas nodarbojās ar Krimas tatāru problēmām. 1991. gadā Apazovs bija Krimas tatāru Kurultaja deputāts. No 1991. līdz 1995. gadā viņš bija Krimas tatāru Medžlisa prezidijā.