Taravas kaujas
Taravas kauja bija kauja, kas notika Otrā pasaules kara Klusā okeāna teātrī no 1943. gada 20. novembra līdz 23. novembrim. Tā ir otrā amerikāņu ofensīvas operācija Klusajā okeānā (pirmā bija Gvadalkanalas kauja) un pirmā uzbrukuma operācija Klusā okeāna reģiona centrālajā daļā, kas ir kritiska karojošajām pusēm. Cīņas laikā amerikāņu karaspēks ieņēma Taravas atolu un sakāva tur esošo japāņu garnizonu. Šajā kaujā ASV pirmo reizi visā karā saskārās ar nopietnu Japānas karaspēka pretestību tās desanta operāciju laikā. Iepriekšējās desanta operācijās amerikāņu spēki bija saskārušies ar ierobežotu vai minimālu pretestību. Bet Taravā 4500 japāņu karavīri bija labi nodrošināti un apmācīti, un viņi cīnījās gandrīz līdz pēdējam vīram, tā ASV jūras kājniekiem radot lielus dzīvā spēka zaudējumus. Amerikāņu zaudējumi bija tik lieli, ka vairāk nekā simts karavīru mirstīgo atlieku netika atgriezti dzimtenē. Seržants Normans Hečs, frontes operators, kas filmēja kritušos karavīrus jūras krastā, ieguva tik šokējošus kadrus, ka viņam bija nepieciešama īpaša prezidenta Franklina Rūzvelta atļauja, lai tos publicētu. Kadri no Hača filmēšanas tika iekļauti dokumentālajā īsfilmā "Ar jūras kājniekiem Taravā", kas tika izlaista 1944. gadā. Šī filma pašlaik ir vienīgā filma, kurā ir kadri ar mirušiem amerikāņu karavīriem.