Vītauta privilēģija
Par Vītauta privilēģiju dēvē 1388. un 1389. gadā Lietuvas dižkunigaitijas ebrejiem piešķirtās privilēģijas, kas garantēja viņu īpašo juridisko statusu (reliģijas brīvību, tiesības uz savu tiesu utt.). Uz 1264. gada Kališas statūta (Statut kaliski) balstītais dižkunigaiša Vītauta izdotā dokumenta mērķis bija noregulēt attiecības starp ebreju minoritāti un citiem iedzīvotājiem. Lielākās Lietuvas dižkunigaitijas ebreju kopienas tolaik dzīvoja Brestas, Grodņas un Traķu pilsētās.