Katlešu svīta
Katlešu svīta ir augšdevona Frānas stāva Sņežas horizonta stratigrāfiskā vienība Latvijā, kas izplatīta valsts dienvidu un austrumu daļā (izņemot dienvidaustrumus). Dienvidu daļā tā iestiepjas Lietuvas teritorijā, bet uz austrumiem Krievijas teritorijā izplatīta kā Sņežas horizonts. Katlešu svītas nogulumi Latvijā uzguļ uz izskalotu un vietām karsta procesam pakļauto Daugavas svītas dolomītu virsmas.To pamatā ir novērojami konglomerāti un sīka ieskalota brekčija, kas konstatēta Daugavas, Ogres un Juglas upju krastu atsegumos. Abavas, Ventas un Tebras upju baseinos, kā arī Latvijas ziemeļaustrumos gar Gauju un Vizlas upīti pie Vidagas, Žākles un Sleguma izskalojuma virsmas pamatnē nomaina spēcīgam karsta procesam pakļautās Daugavas svītas nogulumu virsmas, kas norāda uz sedimentācijas pārrāvumu. Vienīgi Latvijas pašos dienvidrietumos un Lietuvas teritorijā pāreja no Daugavas svītas uz Katlešu svītu ir diezgan pakāpeniska. Svītas augšējā robeža sakrīt ar reģionālu izskalojuma virsmu, kā arī stratigrāfisku un ģeogrāfisku nesaderību ar Ogres svītas nogulumu apakšējo daļu, kas uzguļ Katlešu svītas nogulumiem (izņēmums ir Gulbenes un Mālpils ieplaku zonas, kas pieguļ Rīgas-Pleskavas kāplei). Robeža starp Katlešu un Ogres svītām būtībā ir arī robeža starp vidusfrāna un augšfrāna nogulumiem, tādējādi Katlešu svīta atbilst vidusfrāna jūras regresijas fāzei. Svītas biezums ir 3-65 metri. Svītas nosaukumu ieteica ģeologs V. Grāvītis no Katlešu ciema Latvijas ziemeļaustrumos, kur Pededzes un Liepnas krastos atsedzas svītas nogulumi. Stratotipiskie atsegumi ir Daugavas labajā krastā pie Lielvārdes pilsdrupām un pilskalna, bet parastratotipi Ogres krastu atsegumos posmā no Trunču līdz Vectulku mājām, Liepnas urbumā (intervāls 51,0-74,1 m), kā arī Kupravas māla raktuvēs.