Nikolajs Švedrēvics
Nikolajs Konstantīns Švedrēvics (dzimis 1893. gada 30. janvārī (pēc vecā stila — 18. janvārī), miris 1937. gada 5. jūlijā) bija baltvācu vieglatlēts, startējis šķēpa mešanas sacensībās. Dzimis Rīgā, kalēja Ernsta Johana Švedrevica un viņa sievas Katrīnas dzimušas Krūmiņas ģimenē. Viņš piedalījās 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Stokholmā, kur ieņēma 20. vietu ar rezultātu 43,21 m. Trīs reizes kļuvis par Krievijas čempionu: divreiz šķēpa mešanā (1912, 1914) un vienreiz tāllēkšanā no vietas (1914). Tāpat N. Švedrēvics četras reizes laboja Krievijas rekordu, uzlabojot to no 48,34 m (1911) līdz 52,98 m (1914). Šo rezultāti Latvijas šķēpa metēji pārspēja vienīgi 1924. gadā. Vēl divas reizes sportists uzstādīja Latvijas rekordus šķēpa mešanā — 48,23 m un 49,40 m (1922) —, vēl bijis Latvijas rekordists augstlēkšanā no vietas — 1922. gadā pārvarēja 1,38 m. Viņš bija pirmais latviešu šķēpa metējs, kas pārsniedzis 50 metru robežu — 1913. gadā šķēpu raidījis 50,25 m tālumā. Pēc Pirmā pasaules kara iesaistījās Latvijas sporta dzīves organizēšanā. 1921. gada 31. maijā N. Švedrēvics piedalījās Latvijas Vieglatlētikas savienības dibināšanā, kļuva par tās pirmo priekšsēdētāju. Slimoja ar tuberkulozi, 1932. gadā ārstējās Tērvetes sanatorijā.