Pāvila vēstule kolosiešiem
Pāvila vēstule kolosiešiem ir viena no Jaunās Derības četrām ieslodzījuma vēstulēm, kuras autorību tradicionāli attiecina uz Pāvilu. Šī vēstule pēc tēmas un vārdu krājuma lieliski saskan ar Pāvila vēstuli efeziešiem, savukārt, Pāvila vēstule filipiešiem sader kopā ar Pāvila vēstuli Filemonam, taču visas četras ieslodzījuma vēstules kopā neveido vienādu uzbūvi. Vairums mūsdienu zinātnieku neatzīst Pāvilu kā vēstules kolosiešiem autoru. J. D.G. Dunns norāda, ka visdrīzāk to sarakstīja kāds cits, iespējams, pat ar Pāvila piekrišanu. Vēstule Filemonam, kolosiešiem, efeziešiem veido nelielu grupu Corpus Paulinum. Šajā grupā vēstule kolosiešiem ieņem centrālo pozīciju, jo ar personīgām atsauksmēm ir saistīta ar vēstuli Filemonam un ar paralēlismu valodā ar vēstuli efeziešiem. Visās trīs vēstulēs Pāvils parādās kā cietumnieks (Filem. 9; Kol. 4:18; Ef. 3:1, 4:1, 6:20). Nepastāv vienots viedoklis par šo trīs vēstuļu autentiskumu. Tūbingenas skola no Baur līdz Weizsacker uzskata, ka visas trīs vēstules ir 2. gadsimta pseidonīmi raksti. Savukārt, mūsdienu kritiskie zinātnieki, kā F. C. Burkitt, C. H. Dodd, A. E. J. Rawlinson, E. F. Scott un citi, atbalsta visu trīs vēstuļu Pāvila autorības autentiskumu. Kolosas draudzei adresētās Pāvila vēstules centrālā vēsts ir mudinājums atgriezties pie Jēzus Kristus mācības, atsakoties no maldu mācībām, jo Jēzus Kristus ir pestīšana, bet citu reliģiju praktizēšana atsvešina no patiesās dzīvības iegūšanas. Kolosas draudze ir veidota no kristietībai pievērstiem pagāniem, pats Pāvils tās izveidošanā nepiedalījās.