Šarls V Gudrais
Šarls V Gudrais (franču: Charles V le Sage; dzimis 1338. gada 21. janvārī, miris 1380. gada 16. septembrī) bija Francijas karalis no 1350. līdz 1364. gadam. Savā valdīšanas laikā Šarls V spēja pavērst Simtgadu kara gaitu Francijai labvēlīgā virzienā. 1349. gadā Šarls no vectēva Filipa VI ieguva īpašumā Dofinē reģionu. Tas līdz Šarla kronēšanai atļāva viņam lietot dofina titulu, un kopš šī laika Francijas karaļa troņmantinieks tradicionāli tika dēvēts par dofinu. Šarls V jau 1356. gadā kļuva par karalistes reģentu, kad tēvs Žans II Labsirdīgais tika sagūstīts Puatjē kaujā. Lai atbrīvotu tēvu no gūsta, Šarls V 1360. gadā noslēdza Bretinjī līgumu, kurā atdeva Anglijas karalim Edvardam III plašus īpašumus valsts dienvidrietumos, kā arī solīja izmaksāt milzīgu izpirkuma maksu. Lai samaksātu izpirkumu, Šarls V paaugstināja nodokļus. Tas radīja neapmierinātību plašos valsts sabiedrības slāņos, tomēr Šarlam V izdevās pārvarēt opozīciju valsts iekšienē. Kļūstot par karali, Šarlam V izdevās sakārtot valsti, normalizējot valsts finanses un radot regulāru armiju. Valdīšanas beigās Šarls V bija atguvis no angļiem gandrīz visus īpašumus, kas tika zaudēti 1360. gadā.