Šļahta
Šļahta (poļu: szlachta, lietuviešu: šlėkta) bija kopējs apzīmējums Polijas-Lietuvas kopvalsts dižciltīgo ģimeņu piederīgajiem. Līdz pat 18. gadsimta beigām Polijas-Lietuvas kopvalsts muižniekiem bija daudzas privilēģijas: ekskluzīvas zemes īpašumtiesības, brīvība no ieslodzījuma pirms tiesas, brīvība no zemes nodokļa, brīvība no ievedmuitas par ārzemēs iegādātām precēm personiskai lietošanai, tiesības iegādāties sāli par zemu cenu utt. Sākotnēji Polijas šļahtai bija tikai militārs slānis, kam laika gaitā izdevās nostiprināt tiesības uz vēlētu monarhiju. Sarežģītās attiecības starp monarhiju un šļahtu, kā arī plašās muižniecības privilēģijas bija viens no galvenajiem Polijas-Lietuvas kopvalsts sabrukuma iemesliem 18. gadsimtā. 16. gadsimta vidū šļahta veidojaaptuveni 7 % no valsts iedzīvotāju skaita.