Mehmeds II
Mehmeds II (osmaņu turku valodā: محمد ثانى [mehmedi ʃa:ni:]) arī Sultāns Mehmeds Iekarotājs (osmaņu turku: الفاتح [el fatih], iekarotājs) (dzimis 1432. gada 30. martā, miris 1481. gada 3. maijā) bija Osmaņu impērijas sultāns (1444-1446 un 1451-1481). Pirmajā Mehmeda II valdīšanas laikā viņš sakāva Džona Hunjadi vadītos krustnešus pēc tam, kad Ungārijas iebrukumi viņa valstī pārkāpa Segedas pamiera noteikumus. Kad Mehmeds II 1451. gadā atkal kāpa tronī, viņš nostiprināja Osmaņu floti un veica sagatavošanās darbus, lai uzbruktu Konstantinopolei. 21 gada vecumā viņš panāca Bizantijas galvaspilsētas Konstantinopoles ieņemšanu, kas uzskatāma par faktisku Bizantijas impērijas likvidēšanu. Līdz ar Konstantinopoles ieņemšanu, viņš papildus visiem citiem tituliem sev piešķīra arī cēzara titulu. Šo titulu atzina tikai Konstantinopoles patriarhāts. Neskatoties uz to, Mehmeds II uztvēra Osmaņu valsti kā Romas impērijas turpinājumu līdz mūža galam, uzskatot, ka viņš impēriju "turpina", nevis to "aizstāj". Šo apgalvojumu galu galā atmeta viņa pēcteči. Mehmeds turpināja iekarot un apvienot zemes Anatolijā un Dienvidaustrumeiropā līdz pat rietumiem Bosnijā. Viņš impērijā veica daudzas politiskas un sociālas reformas, veicināja mākslu un zinātnes, un valdīšanas beigās viņš Konstantinopoli bija pārvērtis par plaukstošu impērijas galvaspilsētu. Mūsdienu Turcijā un citās musulmaņu zemēs viņš tiek uzskatīts par varoni. Viņa vārdā ir nosaukts Fatihas rajons Stambulā, Sultāna Mehmeda Iekarotāja tilts, Fatiha mošeja un citas būves.