Džovanna I
Džovanna I (itāļu: Giovanna I; dzimusi 1328. gada martā, mirusi 1382. gada 27. jūlijā) bija Neapoles karaliene, kā arī Provansas un Forkalkjē grāfiene no 1343. gada līdz nāvei 1382. gadā. Savas valdīšanas laikā bija iesaistīta daudzos gan iekšējos, gan ārējos konfliktos. Pulcēja ap savu galmu tā laika domātājus un dzejniekus. Četras reizes precējusies. Lai noregulētu Ungārijas pretenzijas uz Neapoli, 1333. gadā apprecējās ar Ungārijas karaļa Lajoša I brāli Ungārijas Andrea. 1345. gadā Andrea tika nogalināts, sazvērestības organizēšanā aizdomās tika turēta arī Džovanna. 1347. gadā Džovanna apprecējās otrreiz, tomēr bija spiesta bēgt no Neapoles uz Aviņonu, jo valstī iebruka Andreas brālis, Ungārijas karalis Lajošs I. Aviņonas trimdas laikā Džovanna I pārdeva pilsētu Romas pāvestam, kurš atzina Džovannu par nevainīgu vīra Andreas nogalināšanā. 1352. gadā Džovannai izdevās ar pāvesta Inocenta VI palīdzību atgriezties Neapolē. Pēc otrā vīra nāves Džovanna 1363. gadā apprecējās ar Maļorkas karali Džakomo IV, kurš gandrīz nekad nerezidēja Neapolē, bet 1375. gadā mira. 1376. gadā Džovanna apprecējās ar militāro avantūristu Braunšveigas Oto. Tā kā Džovanna atbalstīja antipāvestu Klementu VII, 1381. gadā pāvests Urbāns VI Romā par Neapoles karali kronēja Karlo III. Viņš ieņēma Neapoli, bet Džovannu saņēma gūstā. Džovanna atteicās sadarboties ar jauno karali, tāpēc 1382. gadā ieslodzījumā nožņaugta.