Brestas cietokšņa aizstāvēšana
Brestas cietokšņa aizstāvēšana (krievu: Оборона Брестской крепости, baltkrievu: Абарона Брэсцкай крэпасці) bija viena no pirmajām kaujām, kas notika Austrumu frontē Otrā pasaules kara laikā. Tā notika no 1941. gada 22. līdz 29. jūnijam. Pēc 1939. gada iebrukuma Polijā Brestas cietoksni vispirms ieņēma vācu karaspēks, tomēr, pamatojoties uz Molotova—Ribentropa pakta slepenajiem pielikumiem, vācu karaspēks nodeva cietoksni PSRS karaspēka rīcībā. 1941. gada 22. jūnijā 3.15 naktī (4.15 pēc dekrēta laika) vācu karaspēks sāka cietokšņa bombardēšanu. Piecas minūtes pēc bombardēšanas sākuma vācu karaspēks sāka Bugas upes forsēšanu. Uzbrukums pārsteidza Sarkano armiju nesagatavotu, bija daudz kritušo, tostarp komandējošā sastāva vidū. Cietokšņa aizstāvjiem vairs neizdevās noorganizēt vienotu aizsardzību. Daļai no karaspēka izdevās pamest cietoksni, daļa padevās gūstā, tomēr vairākām armijas vienībām izdevās noorganizēt aizstāvību un nikni pretoties. Cietokšņa aizstāvēšana ilga 9 dienas, pēdējo pretestību salaužot bombardējot cietoksni ar aviāciju. Pēc kara par Brestas cietokšņa aistāvēšanu plašāk nebija zināms, cita starpā arī tāpēc, ka padomju varas iestādes ar neuzticību skatījās uz karavīriem, kuri kara laikā bija nokļuvuši gūstā. Pēc Staļina nāves, 1957. gadā tika publicēta Sergeja Smirnova grāmata "Brestas cietoksnis" ("Брестская крепость"), kuras paplašināts izdevums 1965. gadā ieguva Ļeņina prēmiju. 1965. gadā Brestas cietoksnim piešķīra varoņcietokšņa nosaukumu. No 1971. gada cietoksnis ir memoriāls komplekss.