Villems II
Villems Frederiks Georgs Lodevejks (nīderlandiešu: Willem Frederik George Lodewijk; dzimis 1792. gada 6. decembrī, miris 1849. gada 17. martā) bija Nīderlandes karalis un Luksemburgas lielhercogs no 1840. līdz 1849. gadam. Villema II valdīšanas laikā Nīderlande kļuva par konstitucionālu monarhiju. Dzimis Hāgā, Villema I ģimenē. Divu gadu vecumā kopā ar vecākiem pameta valsti, kad Nīderlandi ieņēma Francijas karaspēks. Jaunību pavadīja Prūsijas galmā, Berlīnē. Dienēja Prūsijas armijā. Vēlāk studēja Oksfordas Universitātē. Napoleona karu laikā dienēja britu armijā, iesākumā kā Artura Velzlija, vēlāk Džordža IV adjutants. 1813. gadā atgriezās Nīderlandē, kad tēvs kļuva par Nīderlandes suverēnu. Tika ievainots Vaterlo kaujā. 1816. gada 21. februārī Sanktpēterburgas Ziemas pilī apprecējās ar Krievijas ķeizara Aleksandra I māsu Annu Pavlovnu. 1870. gada 7. oktobrī Villema II tēvs Villems I atteicās no troņa un devās prom no valsts, bet Villems II kļuva par Nīderlandes karali. Eiropā izceļoties 1848. gada revolūcijām, Villems II brīvprātīgi ieviesa Johana Rūdolfa Torbekes izstrādātu konstitūciju. Pēc jaunās konstitūcijas tika iecelta jaunā valdība, bet Villems II 1849. gada 17. martā pēkšņi mira.