Džons Horvuds
Džons Horvuds (angļu: John Horwood) bija 1821. gadā slepkavībā apsūdzēta persona Bristolē, Anglijā. Horvuds bija pirmais cilvēks, kuru pakāra Bristoles Ņugaolas cietumā. Viņa skelets tika saglabāts un ilgu laiku tas atradās Bristoles Universitātes skapī. Skeletam ap kaklu bija karātavu cilpa. Džonu Horvudu apglabāja blakus tēvam 2011. gada 13. aprīlī, tieši 190 gadus pēc viņa nāves soda izpildes dienas. Horvuds bija astoņpadsmit gadus vecs ogļracis no Henemas, Tomasa Horvuda desmitais bērns. 1820. gadā Horvuds pārtrauca attiecības ar savu draudzeni Elīzu Belsomu. 1821. gadā viņš viņu ieraudzīja ar jaunu draugu un meta tai ar akmeni, trāpīdams Elīzai pa deniņiem. Akmens nodarīja nelielu traumu, bet Bristoles Karaliskajā slimnīcā Dr. Ričards Smits kā diagnozi uzstādīja galvaskausa lūzumu un nolēma operēt. Operācija izraisīja nāvējošu abscesu un četras dienas vēlāk 1821. gada 17. februārī Elīza nomira. Dr. Smits Horvuda vārdu nodeva policijai. Tiesa notika Bedminsterā, 1821. gada 11. aprīlī un Smits liecināja pret Horvudu. Divas dienas vēlāk Horvudu pakāra un viņa ķermenis tika nodots Dr. Smitam preparēšanai. Smits ķermeni lika nodīrāt un ādu izmantoja, lai iesietu slepkavības lietas papīrus. Šie dokumenti tagad atrodas "M Shed" muzejā Bristolē. Uz tiem ir iestrādāts karātavu simbols. Antropodermisko bibliopedžiju piekopa kopš 17. gadsimta un slepkavas ādu bieži šādi izmantoja 17. un 18. gadsimtā grāmatu vai dokumentu iesiešanai. Smits glabāja skeletu savās mājās līdz savai nāves dienai, kad to nodeva Bristoles Karaliskajai slimnīcai un vēlāk Bristoles Universitātei. Bēres sarīkoja Mērija Helivela, Horvuda brāļa mazmazmazmazmeita. Zārks bija ar samta drapērijām un to veda ar ratiem viņa nāves laika tradīcijās.