Līgo, laiva, uz ūdeņa
Līgo, laiva, uz ūdeņa ir latviešu tautasdziesma Dāvida Cimzes apdarē, kas izdota dziesmu krājuma "Dziesmu rota" otrajā burtnīcā ar nosaukumu “Lauka puķes” 1872. gadā. Pēc dziesmusvētku pētnieka Valentīna Bērzkalna domām D. Cimzes veiktais "Līgo, laiva, uz ūdeņa" harmonizējums ir mazāk interesants par vēlākajām versijām, kam vaina meklējama meldijas tonālajā struktūrā, kas homofonam salikumam ir it kā par bālu. Toties jo veiksmīgi šo meldiju pēc kādām divi paaudzēm polifonā technikā sabalsoja Jēkabs Graubiņš, kā to skandināja kori Latvijā pēdējos gados pirms Otrā pasaules kara.