Faljēra krasts
Faljēra krasts (franču: Côte de Fallières, angļu: Fallières Coast, spāņu: Costa Fallières) ir Antarktīdas piekrastes daļa Greiema Zemes dienvidrietumos gar Margeritas līci. Stiepjas no Džeremija raga dienvidos līdz Buržuā fjordam ziemeļos. Dienvidos robežojas ar Pālmera Zemes Raimila krastu, ziemeļos — ar Lubē krastu. Krasta kopējais garums ir ap 260 km. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu, piekrastē daudz klinšainu salu, no kurām lielākā — Purkuapā sala — ir krasta ziemeļdaļā. Krasta dienviddaļā plašu līci aizņem Vordija šelfa ledājs. Krastu pirmā pētīja franču ekspedīcija Žana Batista Šarko vadībā un krastu nosauca par godu tā laika Francijas prezidentam Armānam Faljēram. Piekrastes saliņās tuvu kontinenta krastam ir ierīkotas britu/amerikāņu Īstbeisas (1939—1975; tagad vēstures piemineklis), argentīniešu Sanmartinas (1951) un britu Horsšūailendas (1955—1960; tagad vēstures piemineklis un tūrisma objekts) polārstacijas.