Alberts Šeibelis
Alberts Šeibelis (dzimis 1906. gada 27. decembrī Sabilē, miris 1972. gada 12. aprīlī Sandjego, ASV) bija latviešu futbolists - pussargs. Latvijas futbola izlases sastāvā Šeibelis aizvadīja 54 spēles, kurās guva 14 vārtus. Ilgus gadus viņš bija arī Latvijas izlases kapteinis. Savu futbolista karjeru Šeibelis iesāka 1923. gadā Rīgas FK sastāvā. 1925. gadā, vēl spēlējot kluba otrajā sastāvā, viņš tika izsaukts uz Latvijas izlasi un savu pirmo spēli valstsvienībā aizvadīja 1925. gada augustā pret Somiju. Savus pirmos vārtus izlasē viņš guva 1926. gada jūlijā pret Zviedrijas izlasi. Alberts Šeibelis Latvijas izlasē spēlēja līdz pat 1939. gadam, kļūstot par ilggadīgāko pirmskara izlases spēlētāju. No pirmskara Latvijas izlases futbolistiem Šeibelis ir trešajā vietā aizvadīto spēļu skaita ziņā (aiz Ērika Pētersona un Jāņa Lidmaņa). Latvijas čempionātā Šeibelis spēlēja RFK, V.Ķuzes un Rīgas Vilku komandās. 1926. un 1930. gadā RFK sastāvā Alberts Šeibelis kļuva par Latvijas čempionu. 1939. gadā Šeibelis izdeva pašu pirmo oriģināldarbu latviešu futbola literatūrā "Futbols. Teorija, taktika, technika.", kurā viņš apkopoja savu uzkrāto pieredzi futbola laukumā, kā arī pauda dažādas ar futbola taktiku saistītas atziņas. 2. Pasaules kara laikā Šeibelis kopā ar ģimeni emigrēja uz ASV, kur vēl turpināja spēlēt futbolu amatieru līmenī, bet vēlāk viņš kļuva par Mineapolisas futbola kluba treneri. Alberts Šeibelis nomira 1972. gadā. 2001. gadā Šeibeļa vārdā tika nosaukts jaundibinātais Futbola klubs "Alberts", kas savas mājas spēles aizvadīja Alberta Šeibeļa stadionā. Pēc Otrā Pasaules kara Šeibelis dzīvoja ASV, trenēdams Mineapolisas futbola klubu.