Furnjē gangrēna
Furnjē gangrēna (arī Furnjē slimība, Furnjē sindroms, sēklinieku maisiņa spontāna gangrēna, epifasciālā nekroze u.c.; latīņu: morbus Fournier) ir nekrotizējoša fasciīta forma. Tā ir ģenitāliju mīksto audu akūta, zibenīgi progresējoša un nekrotizējoša infekcija, kas skar dzimumorgānu, starpenes un perianālā apgabala zemādas tauku slāni. Ir zināmi gadījumi, kad Furnjē gangrēna ir nevis pamatslimība, bet komplikācija citām strutainām slimībām, tostarp išiorektālam paraproktītam. Furnjē gangrēnai raksturīga akūta dzimumlocekļa un sēklinieku maisiņa audu nekroze, un tā ir potenciāli nāvējoša slimība. Furnjē gangrēna ir galvenokārt vīriešiem sastopama slimība, kas ļoti reti attīstās sievietēm (gadījumu attiecība dažādos literatūras avotos svārstās no 9:1 līdz pat 42:1). Parasti šī slimība raksturīga cilvēkiem gados, kaut arī ir zināmi gadījumi, kad ar to saslimst mazi bērni, tostarp jaundzimušie. Jauniem cilvēkiem tā attīstās ātrāk, nekā gados veciem cilvēkiem. Slimības ārstēšanas pamatā hemodinamikas stabilizēšana, neatliekama nekrotizētās un strutainās vietas ķirurģiska attīrīšana no nekrotiskajiem audiem un strutām un neatliekama plaša spektra antibiotiku terapija. Furnjē gangrēnai izmanto arī negatīvā spiediena brūču terapiju, hiperbāro oksigenāciju, brūču kopšanu un rekonstruktīvo iejaukšanos. Mirstība pie smagām Furnjē gangrēnas formām, pie kurām jau uzsākta antibiotiku terapija, ir diezgan liela — līdz 90 % (vidēji no 20 līdz 40 %). Mirstība pie smagām formām pirms antibiotiku terapijas sasniedz 25—40 %.