Eiropas alu lācis
Eiropas alu lācis jeb alu lācis (Ursus spelaeus) ir lāču dzimtas (Ursidae) lāču ģints (Ursus) izmirusi plēsīgo zvēru suga. Eiropas alu lācis Eiropas teritorijā dzīvoja pleistocēnā, tas izmira pēdējā ledus laikmeta laikā pirms 27 000 gadu. Lācis savu nosaukumu ieguva tādēļ, ka gandrīz visi līdz šim atrastie fosilie kauli ir atradušies alās. Šis fakts norāda, ka Eiropas alu lācis daudz vairāk laika ir pavadījis alā nekā brūnais lācis, kas alā apmetas tikai, lai gulētu ziemas miegu. Eiropas alu lāča fosilijas ir atrastas daudzās Eiropas alās: Vācijā, Polijā, Rumānijā, Spānijā, Francijā, Itālijā, Austrijā, Šveicē, Horvātijā, Ungārijā, Grieķijā, Beļģijā un Nīderlandē. Rumānijā 1983. gadā kādā alā atrada 140 dažādu alu lāču skeletus. Šo alu pēc atraduma sauc par Lāču alu (rumāņu: Peştera Urşilor). Eiropas alu lāča kauli nav atrasti Lielbritānijas ziemeļos, Baltijā un Skandināvijā, jo laikā, kad dzīvoja Eiropas alu lācis, šos apgabalus klāja ledus. Alās ir tūkstošiem kaulu, tādēļ zinātnieki ir izteikuši minējumu, ka kauli alās ir krājušies 100 000 gadu periodā. Eiropas alu lācis ir dzīvojis zemajos kalnos, īpaši vietās, kurās ir kaļķakmens alas. Pēc atrastām fosilijām var spriest, ka lāči ir izvairījušies no atklātām vietām, priekšroku dodot mežiem.