Degšana
Degšana ir salikta, ātri norisoša ķīmiska pārvērtība, kuras gaitā izdalās daudz siltuma un parasti veidojas arī liesma. Degšanas pamatā ir degtspējīgas vielas degvielas un oksidētāja (skābekļa, ozona, peroksīdu, perhlorātu, halogēnu savstarpējas eksotermiskas oksidēšanās) reakcijas. Degšana saistīta arī ar fizikālām parādībām - siltuma un masas pārnesi, iztvaikošanu, difūziju. Degšanai raksturīgas divas tipveida stadijas: uzliesmošana - degšanas procesa patvaļīga paātrināšanās, kad reaģējošā sistēmā uzkrājas siltums vai aktīvi ķēdes reakcijas produkti, - un sekojoša pilnīga vielas sadegšana. Abu stadiju norises laiks veido degšanas kopīgo laiku. Degšanas kompleksā rakstura dēļ tās ātrums nekad nav vienāds ar ķīmisko reakciju ātrumu. Degšana ar zemskaņas ātrumu (deflagrācija), atšķirībā no sprādziena un detonācijas, notiek ar nelielu ātrumu (normāla lamināra un turbulenta liesmas izplatīšanās) bez triecienviļņa izveidošanās. Liesmas izplatīšanās ar virsskaņas ātrumu rada detonāciju. Degšana iedalās "siltuma" degšanā un "ķēdes" degšanā. "Siltuma" degšanas pamatā ir paātrinoši progresējoša ķīmiska reakcija, kas rodas izdalošā siltuma akumulācijas rezultātā. "Ķēdes" degšana sastopama dažu gāzes fāžu reakcijās pie zema spiediena. Degšana var sākties kā pašaizdegšanās, vai arī to var iniciēt ar aizdedzināšanu. Pie fiksētiem ārējiem apstākļiem nepārtraukta degšana var notikt "stacionārā režīmā", kad procesa galvenie rādītāji --- reakcijas ātrums, siltuma izdalīšanās jauda, temperatūra un produktu sastāvs --- laikā nemainās, vai arī "periodiskā režīmā", kad šie rādītāji svārstās ap savām vidējām vērtībām. Tā kā temperatūras izmaiņas stipri ietekmē reakcijas ātrumu, degšanas process ir ļoti atkarīgs no ārējiem apstākļiem. Šī degšanas īpašība nosaka vairāku stacionāru režīmu eksistenci pie vieniem un tiem pašiem nosacījumiem (histerēzes efekts).