Senās Romas armija
Senās Romas armija (latīņu: Romanus exercitus) sevī ietvēra visas Senās Romas sauszemes un jūras karaspēka sastāvdaļas, kas galvenokārt pastāvēja ķēniņvalsts, republikas un impērijas laika posmā no aptuveni 753. gada pirms mūsu ēras (p.m.ē.) līdz 476. gadam. Turpretim aprakstu par Austrumromas impērijas (395.–1453. gads) bruņotajiem spēkiem skatīt sadaļā Bizantijas armija. Savas pastāvēšanas laikā romiešu karaspēks bija atbildīgs ne tikai par Senās Romas teritorijas ārējo aizsardzību un paplašināšanu, bet arī par tās iekšējo drošību, kalpojot par sava veida policijas vienībām valsts iekšienē. Tāpat armijas rīcībā bija robežsardzes un muitas uzraudzības funkcijas, kas sevī galvenokārt ietvēra nodokļu iekasēšanu uz provinču un valsts ārējās robežas. Savas disciplīnas, organizācijas, jaunievedumu un plašo iekarojumu dēļ daudzu pētnieku skatījumā romiešu karaspēks tiek uzskatīts par vienu no ilgtspējīgākajiem un efektīvākajiem bruņotajiem spēkiem cilvēces militārajā vēsturē.