Henrijs Hartsfīlds
Henrijs Vorens "Henks" Hartsfīlds jaunākais (Henry Warren "Hank" Hartsfield, Jr.; dzimis 1933. gada 21. novembrī, miris 2014. gada 17. jūlijā) bija NASA kosmonauts, ASV Gaisa spēku pulkvedis, lidotājs. Henrijs Hartsfīlds 1954. gadā ieguvis bakalaura grādu fizikā Obernas universitātē. Turpat Obernas universitātē viņš apguva Rezerves virsnieku treniņā programmu un 1955. gadā iestājās Gaisa spēkos. Viņš arī absolvēja ASV Gaisa spēku Izmēģinātājpilotu skolu Edvardsa Gaisa spēku bāzē un kļuva par instruktoru. 1966. gadā Henriju Hartsfīldu ieskaitīja ASV Gaisa spēku kosmiskās stacijas programmā Manned Orbiting Laboratory (MOL) par astronautu. Pēc MOL programmas atcelšanas 1969. gadā Hartsfīlds pārgāja uz NASA. Sākotnēji NASA Hartsfīlds bija Apollo 16 apkalpes atbalsta komandā, vēlāk arī misijās Skylab 2, 3 un 4. 1971. gadā viņš ieguva maģistra grādu inženierijā Tenesī universitātē. Hartsfīlds bija Space Shuttle lidojumu STS-2 un STS-3 rezerves apkalpes pilots. Henrijs Hartsfīlds pirmo kosmisko lidojumu veica no 1982. gada 27. jūnija līdz 4. jūlijam misijā STS-4, kas bija kosmoplāna Columbia ceturtais un pēdējais izmēģinājumu lidojums. Otro lidojumu Hartsfīlds veica 1984. gadā misijā STS-41-D, esot Discovery komandierim. Lidojuma laikā palaistri trīs pavadoņi un veikti daudzi eksperimenti. Trešais Hartsfīlda kosmiskais lidojums notika 1985. gadā misijā STS-61-A, esot Challenger komandierim. Rietumvācijas laboratorijā Spacelab D1 tika veikti zinātniski un tehnoloģiski eksperimenti. 1986. gadā Hartsfīlds kļuva par Astronautu biroja direktora vietnieku. 1987. gadā viņš kļuva par Lidojumu komandu operāciju direktora vietnieku. Vēlāk viņš bija dažādos vadošos amatos NASA struktūrvienībās. NASA viņš atstāja 1998. gadā. Pēc tam Henrijs Hartsfīlds līdz 2005. gadam strādāja uzņēmumā Raytheon.