Lāčplēsis
Šis raksts ir par Lāčplēsi. Par citām jēdziena Lāčplēsis nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu. Lāčplēsis ir simbolisks latviešu tautas tēls, kas ir aprakstīts literatūrā un filmās. Lāčplēša vārds un tēla elementi sastopami arī plašākā latviešu kultūrā. Viens no pazīstamākajiem darbiem, kurā aprakstīts Lāčplēsis, ir Andreja Pumpura varoņeposs "Lāčplēsis", kas balstīts uz latviešu teikām. Lāčplēša tēls radīts no senām latviešu pasakām un teikām par Lāčausi. Folkloras teksti vēsta, ka Lāčausis bija nepieredzēti spēcīgs un stiprs vīrs, kurš paveicis daudzus varoņdarbus. Ir vairāki tautas nostāsti par Lāčausi, citi vēsta, ka Lāčplēša māte ir lācene, bet citi atkal, ka tā tēvs ir lācis. Otrs vecāks bija zemnieks. Sižetu pamatos ir Baltijas teritorijas vardarbīgā kristianizācija 13. un 14. gadsimtā, pret kuru iestājas tēls Lāčplēsis. Viņa pazīme ir lāča ausis, kurās slēpjas viss viņa spēks. Lāčplēsis veidots kā Latvijas tautas simbols — pusmežonīgs. Lāčplēsis iet bojā cīņas laikā ar Tumšo bruņinieku, kad abi iekrīt Daugavā.