Konrāds III
Konrāds III (vācu: Konrad III.; dzimis 1093. gadā, miris 1152. gada 15. februārī) bija pirmais Hoenštaufenu dinastijas Vācijas karalis no 1138. līdz 1152. gadam. Pēc Heinriha V nāves izvirzījās opozīcijā jaunajam karalim Lotāram III, kas uzlūkojams kā gvelfu un gibelīnu cīņu sākums. 1127. gada 18. decembrī Švābijas un Frankonijas augstmaņi izvirzīja Konrādu par pretkarali Lotāram III, tomēr, negūdams atbalstu, Konrāds III bija spiests salabt ar Lotāru. Pēc Lotāra nāves tika ievēlēts par Vācijas karali un 1138. gada 13. martā kronējās Āhenes katedrālē. Iesaistījās Svētās Romas impērijas savstarpējās cīņās, samazinot Velfu dinastijas ietekmi un īpašumus. Iejaucās arī Bohēmijas un Polijas iekšpolitikā. Kopā ar Francijas karali Luiju VII devās Otrajā Krusta karā, kur 1147. gada 25. oktobrī Anatolijā cieta sakāvi Durilejas kaujā no Rumas sultāna karaspēka. Pēc tam devās uz Palestīnu pa jūru. Krusta kara laikā neveiksmīgi cīnījās Damaskas aplenkuma laikā. Miris 1152. gadā Bambergā. Tā kā realizēja Romas pāvestam naidīgu politiku, nekad netika kronēts Romā. Uz nāves gultas divu liecinieku klātbūtnē esot nodevis valdīšanas grožus nevis savam mazgadīgajam dēlam, bet līdzgaitniekam un brāļadēlam Frīdriham I.