Supermarine Spitfire
Supermarine Spitfire ir britu vienvietīgs iznīcinātājs, ko Karaliskie gaisa spēki un citas sabiedroto valstis izmantoja pirms Otrā pasaules kara, tā laikā un pēc tam. Tika uzbūvēti daudzi Spitfire varianti, sākot no Mk 1 līdz Mk 24 ar Rolls-Royce Griffon dzinēju , izmantojot vairākas spārnu konfigurācijas un lielgabalus. Tas bija vienīgais britu iznīcinātājs, ko nepārtraukti ražoja visa kara laikā. Spitfire joprojām ir populārs entuziastu vidū; aptuveni 70 mašīnas joprojām ir lidojumderīgas, un daudzi citi ir izvietoti kā eksponāti aviācijas muzejos visā pasaulē. Spitfire kā maza darbības rādiusa augstas veiktspējas pārtvērēja lidmašīnu izstrādāja R. Dž. Mičels, Supermarine Aviation Works galvenais dizaineris, kas darbojās kā Vickers-Armstrong meitasuzņēmums no 1928. gada. Mičels izstrādāja Spitfire raksturīgo eliptisku spārnu (projektēja Beverlijs Šenstons). ) ar novatoriskām iegremdētām kniedēm, lai tām būtu iespējami plānākais šķērsgriezums, sasniedzot iespējamo maksimālo ātrumu, kas ir lielāks nekā vairākām mūsdienu iznīcinātāju lidmašīnām, tostarp Hawker Hurricane. Mičels turpināja pilnveidot lidmašīnas dizainu līdz savai nāvei 1937. gadā, pēc tam viņa kolēģis Džozefs Smits pārņēma galvenā dizainera funkcijas, pārraugot Spitfire attīstību, izmantojot daudzus variantus. Britānijas kaujas laikā (1940. gada jūlijs–oktobris) sabiedrība Spitfire uztvēra kā galveno RAF iznīcinātāju; tomēr skaitliski lielākajai Hawker Hurricane grupai bija lielāka loma pretestībā vācu Luftwaffe lidmašīnām. Neskatoties uz to, Spitfire bija labāks iznīcinātājs nekā Hurricane. Spitfire vienībām bija zemāks mašīnas nolietojuma līmenis un augstāka uzvaru un zaudējumu attiecība nekā tām, kas lidoja ar Hurricanes, iespējams, Spitfire augstākas lidojuma veiktspējas dēļ. Cīņas laikā Spitfire parasti izmantoja pret Luftwaffe iznīcinātājiem - galvenokārt Messerschmitt Bf 109E sērijas lidmašīnām, kas bija saistīts ar to līdzīgajiem tehniskajiem parametriem kā britu lidmašīnai. Pēc Britānijas kaujas Spitfire aizstāja Hurricane kā RAF Iznīcinātāju pavēlniecības galveno lidmašīnu, un to izmantoja Eiropas, Vidusjūras, Klusā okeāna un Dienvidaustrumāzijas karadarbības teātros. Pilotu ļoti mīlētais Spitfire darbojās vairākās lomās, tostarp pārtvērējs, fotoizlūkotājs, iznīcinātājs-bumbvedējs un treniņlidmašīna, un tā tika izmantota līdz 1950. gadiem. Supermarine Seafire lidmašīna bija uz aviācijas bāzeskuģa bāzēta Spitfire adaptācija, ko izmantoja Lielbritānijas Flotes Gaisa spēki ("Fleet Air Arm") no 1942. gada līdz 1950. gadu vidum.