Bēla Tars
Bēla Tars (ungāru: Tarr Béla; dzimis 1955. gada 21. jūlijā) ir ungāru kinorežisors un scenārists. Pazīstams ar savām filozofiskajām un lēni ritošām melnbaltajām mākslas filmām. Viņa filmas interpretē kā pesimistisku skatījumu uz cilvēci. Tars ir viens no ietekmīgākajiem Ungārijas un pasaules kinorežisoriem. Savu karjeru sācis ar drāmas filmu Családi tüzfészek (1979). Pēc filmas Őszi almanach (1984) Tars sāka sadarboties ar ungāru rakstnieku Lāslo Krasnahorkai, kopā sarakstot scenāriju filmai Kárhozat (1988), ar ko viņš kļuva starptautiski atpazīstams. Uz Krasnahorkai grāmatu balstīta Tara vispazīstamākā filma, vairāk nekā septiņu stundu garā drāma "Sātana tango" (Sátántangó, 1994). Tara nākamā filma, Werckmeister harmóniák, iznāca 2000. gadā. Abas filmas turpināja viņa drūmo realitātes atveidojumu, vienlaikus iekļaujot tajās apokaliptisku nokrāsu. Tara nākamā filma A londoni férfi, kas balstīta uz Žorža Simenona 1934. gada romānu L'Homme de Londres, pirmizrādi piedzīvoja 2007. gada Kannu kinofestivālā. 2011. gada Berlīnes starptautiskajā kinofestivālā iznāca drāma "Turīnas zirgs" (A torinói ló), kas, pēc paša Tara teiktā, ir viņa pēdējā filma. Tara filmas ir vislabāk pazīstamas ar garo kadru izmantošanu. Piemēram, filma Werckmeister harmóniák sastāv tikai no 39 kadriem.