Pfalcas Frīdrihs
Pfalcas Frīdrihs (čehu: Fridrich Falcký, vācu: Friedrich I., dzimis 1596. gada 26. augustā, miris 1632. gada 29. novembrī) bija Pfalcas pfalcgrāfs un kūrfirsts no 1610. līdz 1623. gadam (šādā kontekstā pazīstams kā Frīdrihs VI) un Bohēmijas karalis no 1619. līdz 1620. gadam. Īsās valdīšanas dēļ saukts arī par Ziemas karali (čehu: Zimní král, čehu: Winterkönig). Intelektuālis, mistiķis un kalvinists. 1618. gadā Bohēmijas protestanti sacēlās pret katolisko Hābsburgu imperatoru Ferdinandu II Hābsburgu. Tā kā Pfalcas Frīdrihs bija Protestantu līgas līderis, bohēmieši piedāvāja troni viņam. Pfalcas Frīdrihs piekrita un tas kļuva par iemeslu sākt vienu no visiznīcinošākajiem kariem Eiropas vēsturē — Trīsdesmitgadu karu. Frīdriha sievastēvs, Anglijas karalis Džeimss I Stjuarts neatbalstīja Frīdriha troņa tīkojumus, arī citi Vācijas protestantiskie valdnieki neatbalstīja Fridrihu. Pfalcas Frīdriha valdīšana beidzās 1620. gada 8. novembrī līdz ar sakāvi Baltā Kalna kaujā, kuras rezultātā smagi tika sakauti Bohēmijas protestanti. Frīdriham tika atņemta arī dzimtā Pfalcas kūrfirstiste un lielāko daļu atlikušā mūža viņš nodzīvoja trimdā Holandē.