Iedzīvotāju skaita samazināšanās
Iedzīvotāju skaita samazināšanās jeb depopulācija ir iedzīvotāju skaita samazināšanās apdzīvotā vietā, reģionā vai valstī, ko izraisa demogrāfiskā pāreja, kuras beigu fāzē dzimstība kļūst zemāka par aizvietošanas līmeni (2,1 dzimstība uz vienu sievieti), un iedzīvotāju novecošanās un līdz ar to pakāpeniski pieaugošās mirstības dēļ dzimstība samazinās zem mirstības līmeņa. Vēstures gaitā kopējais cilvēku skaits uz Zemes ir turpinājis augt, tomēr pašreizējās prognozes liecina, ka šī stabilā iedzīvotāju skaita pieauguma ilgtermiņa tendence iet uz beigām. Ilgtermiņa prognozes liecina, ka cilvēku skaita pieauguma temps uz šīs planētas turpinās palēnināties, 21. gadsimta beigās sasniedzot nulli. Šīs tendences piemēri ir Japāna, kuras iedzīvotāju skaits pašlaik (2022.—2026. gadā) samazinās par 0,5 % gadā, un Ķīna, kuras iedzīvotāju skaits pašlaik (2022.—2026. gadā) samazinās ar ātrumu apmēram 0,04%. Tiek prognozēts, ka līdz 2050. gadam Eiropas iedzīvotāju skaits samazināsies par 0,3% gadā. Iedzīvotāju skaita pieaugums samazinājies galvenokārt globālās kopējās dzimstības līmeņa pēkšņas samazināšanās dēļ no 5,3 1963. gadā līdz 2,4 2019. gadā Kopējā dzimstības līmeņa samazināšanās ir notikusi visos pasaules reģionos, un irdemogrāfiskās pārejas rezultāts. Lai saglabātu iedzīvotāju skaitu, ignorējot migrāciju, valsts pieprasa minimālo dzimstības koeficientu 2,1 bērnu uz vienu sievieti (skaits ir nedaudz lielāks par 2, jo ne visi bērni nodzīvo līdz pilngadībai). Tomēr, kļūstot bagātākas, lielākā daļa sabiedrību piedzīvo krasu dzimstības samazināšanos krietni zem 2.