Eiropas Centrālā banka
Eiropas Centrālā banka (ECB) ir Eiropas Savienības institūcija, kas darbojās kā Eiro zonas centrālā banka. Tās galvenais uzdevums ir nodrošināt eiro valūtas pirktspēju un cenu stabilitāti. ECB tika izveidota 1998. gadā. Tās galvenā mītne atrodas Frankfurtē pie Mainas. Kamēr visās Eiropas Savienības valstīs nav ieviests eiro, ECB darbojas kā divu paralēlu sistēmu vadītāja. Pirmkārt, tā ir Eiro zonas centrālā banka. Šajā gadījumā 20 zonas valstis ir tai deleģējušas tās funkcijas, kuras pirms tam veica to nacionālās centrālās bankas. Otrkārt, notiek sadarbība ar tām valstīm, kurās vēl nav ieviests eiro. Šīs valstis apvienojas Eiropas Centrālo banku sistēmā. Kā Eiro zonas centrālā banka ECB ir atbildīga par tās monetāro politiku. Galvenokārt tas nozīmē to, ka banka atbild par cenu stabilitāti, proti, neļauj augt inflācijai virs noteiktās normas, un nodrošina finanšu sistēmas stabilitāti, kas attiecas uz ECB uzraudzības funkcijām. Eiropas Centrālo banku sistēmas gadījumā ECB ir tā, kas uzrauga Eiro zonas kandidāt valstu radītājus, kas ļauj iestāties tajā, respektīvi, seko inflācijas un citiem radītājiem. ECB veic arī ārvalstu valūtas operācijas, tur un pārvalda Eiro zonas valstu ārvalstu valūtas portfeļus, nodrošina maksājumu sistēmu raitu darbību, kā arī veic citus uzdevumus. ECB galvenā lēmējinstitūcija ir padome, kurā ietilpst 6 valdes locekļi un 19 Eiro zonas dalībvalstu centrālo banku vadītāji. Tā formulē Eiro zonas monetāro politiku. Praktisko pusi nodrošina ECB valde, kurā ietilpst prezidents, viceprezidents un 4 citi biedri. Kā pagaidu institūcija līdz brīdim, kad visās Eiropas Savienības valstīs tiks ieviests eiro, pastāv Ģenerālpadome, kurā ietilpst visu Eiropas Savienības valstu centrālo banku vadītāji, kā arī ECB prezidents un viceprezidents. Tās galvenie uzdevumi ir būt par padomdevēju ECB ietvaros un statistikas vākšana.