Australopiteki
Australopiteki (australopithecus; latīņu: australis — ‘dienvidu’ + sengrieķu: πίθηκος, pithēkos — ‘pērtiķis’) ir izmirusi hominīdu ģints, kam bijušas gan cilvēku, gan pērtiķu pazīmes. Parasti tiek iedalīti divās grupās: gracilajos un masīvajos australopitekos. Stabili pārvietojās uz divām kājām. Saskaņā ar paleontologu un arheologu iegūtajiem pierādījumiem australopiteki attīstījušies Āfrikas austrumos pirms četriem miljoniem gadu, tad tie izplatījušies visā kontinentā. Izmira pirms diviem miljoniem gadu. Šajā laikposmā pastāvēja sešas australopiteku sugas. Zinātniekiem nav vienprātīgas pārliecības, vai dažas Āfrikas hominīdu sugas, piemēram, Australopithecus robustus un Australopithecus boisei, pieder pie vienas un tās pašas ģints. Paleontologi un arheologi uzskata, ka australopitekiem bijusi liela loma antropoģenēzē. Viena no australopiteku sugām Āfrikā apmēram pirms diviem miljoniem gadu kļuva par cilvēku (Homo). Pirmie australopiteki atrasti Dienvidāfrikā (1924) un Austrumāfrikā (1959). Iespējams, slavenākā australopiteku pārstāve ir 1974. gadā atrastā Lūsija (Afāras australopiteks).