Kristalogrāfiskie virzieni
Lai noteiktu atomu plakņu novietojumu kristāliskajā režģī, izmanto indeksus h, k, l, kas ir racionāli skaitļi. Tie ir apgrieztie lielumi nogriežņu garumiem, kurus dotā plakne nošķeļ uz koordinātu asīm. Par garuma vienību izvēlas elementāršūnas šķautnes garumu. Vispirms noteiksim kuba skaldņu indeksus. Katra kuba skaldne šķeļ tikai vienu asi, turklāt nogriežņi ir vienādi: 1, ∞, ∞; ∞, 1, ∞; ∞, ∞, 1. Nošķelto nogriežņu apgrieztie lielumi ir attiecīgi šādi: 1, 0, 0; 0,1, 0; 0, 0, 1. Indeksus h, k, l parasti raksta iekavās, neatdalot tos ar komatu: (100); (010); (001). Kubiskajā režģī bez virsmas plaknēm (9. att. a un b) ir arī iekšējās plaknes, piemēram, (111) un (110). Ja indeksi raksturo nevis vienu noteiktu plakne, bet paralēlu plakņu saimi, tos raksta kvadrātiekavās. Atomu blīvums dažādās skaldnēs nav vienāds. Tā, piemēram, tilpumā centrēta kuba elementāršūnas skaldnei (100) pieder tikai vien atoms (4*1/4), bet skaldnei (110) – divi atomi, no kuriem viens atoms atrodas kādā no režģa virsotnēm (4*1/4), bet otrs – kuba centrā. Skaldnēs centrēta kuba kristāliskā režģa elementāršūnai visblīvākā ir plakne (111), Skaldnes ar blīvu atomu izvietojumu sauc par slīdes skaldnēm, jo, izdarot plastisko deformāciju, šajās plaknēs pārvietojas atomi.