Slāvismi
Slāvismi ir vārdi, izteicieni un citas (leksikas, gramatikas, fonētikas u.c.) īpašības, kas aizgūtas no slāvu valodas vai ar tās starpniecību pārņemtas citā valodā (gan slāvu, gan neslāvu valodā). Slāvu valodas ģeogrāfiski un pratēju skaita ziņā ir lielākā valodu saime Eiropā, tāpēc slāvu valodu ietekme uz kaimiņu neslāvu valodām ir diezgan liela. No mūsdienu neslāvu valodām ar slāvismiem bagāta ir ungāru valoda, kurā slāvismi atrodami visos valodas līmeņos. Tradicionāli daudz to ir arī citās Austrumeiropas un bijušās PSRS tautu valodās. Nelielā skaitā slāvismu ir arī ģermāņu valodās, piemēram, vācu Grenze un nīderlandiešu grens (robeža) ir aizguvums no senpoļu granica. Rietumslāvu cilmes ir arī vairāku Vācijas austrumu vietvārdi, piemēram, Berlīne, Šverīne, Rostoka, Drēzdene, Leipciga un Lībeka. Ziemeļģermāņu valodās no slāvu valodām aizgūti vārdi torv/torg (tirgus; no sensaustrumslāvu: tъrgъ vai poļu: targ), humle (apiņi), reje/reke/räka (garnele), tolk (tulks; no senaustrumslāvu: tlŭkŭ un pram/pråm (no rietumslāvu: pramŭ). Slāvismi bija sastopami senangļu valodā, kas ir viens no pierādījumiem, ka romiešu laikā slāvi apdzīvojuši Vislas-Oderas reģionu. Senangļu valodas pamatu veidoja Jitlandē un blakus esošajās Vislas-Oderas lejteces zemēs dzīvojošo rietumģermāņu cilšu — angļu, sakšu un jutu — dialekti, kas, iespējams, ietekmējušies no slāviem, bet 4. gadsimta beigās — 5. gadsimta sākumā izplatījušies Britu salās. Aizguvumi no vienas slāvu valodas citā tiek novēroti arī slāvu valodās, piemēram, viduslaiku polonismi ukraiņu un baltkrievu valodā, kā arī mūsdienu rusismi šajās valodās, veidojot suržiku.