Lūcijs Kornēlijs Sulla
Lūcijs Kornēlijs Sulla (latīņu: Lucius Cornelius Sulla) bija Romas karavadonis un valstsvīrs. Divas reizes bijis Romas konsuls un vienreiz — diktators. Ar saviem karotājiem iegāja Romā, izdarīja valsts apvērsumu, gāza Gaja Marija tautā populāro valdību un nodibināja pirmo diktatūru, kas pastāvēja līdz 79. g. p. m. ē. Izveidoja politisko pretinieku un citādi domājošo izsekošanas un nežēlīgas vajāšanas valstisku aparātu, kas radīja apstākļus pārejai uz monarhistisku valdīšanas formu — Romas impēriju. Šajā laikā Spartaka vadītās vergu sacelšanās apspiešanā un jaunu koloniju iekarošanā Āzijā un Āfrikā izcēlās trīs jauni ievērojami karavadoņi — Gnejs Pompejs, Krass un Jūlijs Cēzars, kurus neapmierināja vecīgais Sulla, kas bija kļuvis neaktīvs. Viņi sarīkoja sazvērestību un 60. g. p. m. ē. izveidoja triumvirātu diktatūras vietā.