Ievainotais eņģelis
Ievainotais eņģelis (somu: Haavoittunut enkeli) ir somu simbolisma gleznotāja Hugo Simberga 1903. gadā radīta eļļas krāsas glezna. Tas ir viens no atpazīstamākajiem Simberga darbiem un 2006. gadā Ateneum mākslas muzeja balsojumā atzīts par Somijas "nacionālo gleznu". Līdzīgi kā citos Simberga darbos, tā atmosfēra ir melanholiska: eņģeliskais centrālais tēls ar pārsieto pieri un asiņaino spārnu, jauneklīgo nesēju tumšās drēbes. Skatītāja uzmanību piesaista pa labi esošā nesēja acu skatiens. Procesija dodas pa atpazīstamu ainavu, lielu parku (Eläintarha) Helsinku centrālajā daļā, fonā redzams Tolonlahti līcis. Šis ceļš joprojām tur atrodas. Hugo Simberga dzīves laikā parks bija populāra vieta brīvā laika aktivitātēm strādnieku šķiras vidū. Parkā atradās daudzas labdarības iestādes; "Ievainotajā eņģelī" veseli zēni nes savainotu meiteni neredzīgo meiteņu skolas un nespējnieku nama virzienā. Viņa saujā ir satvērusi sniegpulkstenīšu pušķi, kas simbolizē atveseļošanos un pārdzimšanu. Simbergs pats atteicās skaidrot gleznas saturu, norādot, ka skatītājam pašam ir jāizdara savi secinājumi. Tomēr zināms, ka Simbergs cieta no meningīta un glezna bija spēka avots atveseļošanās laikā. To var uztvert arī metaforiski: meningīts var izraisīt spranda stīvumu, letarģiju un pastiprinātu jutību pret gaismu, kas parādās arī centrālajā tēlā. Ja spārnu vietā iztēlojas plaušas, tad ar to var izskaidrot nelielo savainojumu, ko plaušu augšdaļā izraisa tuberkulozs meningīts. Kad Simbergam 1905.—1906. gadā piedāvāja gleznot freskas Tamperes katedrālē, viena no tām bija "Ievainotā eņģeļa" lielāka versija, kas bija arī viņa mīļākā glezna.