Ortostatiskā hipertensija
Ortostatiska hipertensija ir medicīnisks stāvoklis, kad rodas pēkšņa un strauja asinsspiediena (AS) paaugstināšanās, brīdī kad cilvēks pieceļas. Ortostatisko hipertensiju diagnosticē ar sistoliskā asinsspiediena paaugstināšanos par 20 mm Hg vai vairāk, stāvot. Ortostatiskā diastoliskā hipertensija ir stāvoklis, kad diastoliskais asinsspiediens paaugstinās līdz 98 mm Hg vai vairāk, reaģējot uz stāvēšanu taču pašlaik šai definīcijai trūkst skaidras medicīniskas vienprātības, tāpēc tā var mainīties. Ortostatiskā hipertensija, kas ietver sistolisko AS, ir pazīstama kā sistoliskā ortostatiskā hipertensija. Ja ortostatiskā hipertensija ietekmē cilvēka spēju palikt vertikālā stāvoklī, to uzskata par ortostatiskas nepanesamības paveidu. Ķermeņa nespēja regulēt AS var būt disautonomijas paveids. Baroreflekss un autonomie ceļi parasti nodrošina asinsspiediena saglabāšanu, neskatoties uz dažādiem stimuliem, ieskaitot stājas izmaiņas. Precīzs ortostatiskās hipertensijas mehānisms joprojām nav skaidrs, bet alfa adrenerģiskā aktivitāte var būt dominējošais ortostatiskās hipertensijas patofizioloģiskais mehānisms gados vecākiem hipertensijas pacientiem. Citām grupām ar šo traucējumu ir citi mehānismi. Lielā populācijas pētījumā tika konstatēta 1,1% izplatība. Ir konstatēts, ka ar vecumu palielinās ortostatiskās hipertensijas risks, un tas ir konstatēts 16,3% vecāka gadagājuma pacientu ar hipertensiju.