Frensiss Janghazbends
Sers Frensiss Edvards Janghazbends (angļu: Sir Francis Edward Younghusband; dzimis 1863. gada 31. maijā, miris 1942. gada 31. jūlijā) bija britu virsnieks, spiegs un pētnieks, kā arī rakstnieks. Ievērojams Lielās spēles dalībnieks. Ceļojis pa Tālajiem Austrumiem un Centrālāziju. 1903. gadā F. Janghazbends vadīja britu militāro ekspedīciju uz Tibetu, kas izraisīja militāru konfliktu. Dzimis Britu Indijā, absolvējis Karalisko militāro koledžu Sandhērstā. Pēc skolas beigām 1882. gadā norīkots dienestā Indijā. 1886. un 1887. gadā šķērsoja Centrālāziju no Pekinas līdz Jarkendai, pētot Muztagu, Kašgāriju un Karakorumu. Pēc atgriešanās vadīja divas ekspedīcijas uz Pamiru, kas iekļāvās tā dēvētajā Lielajā spēlē. 1903. gadā F. Janghazbends saņēma uzdevumu vest sarunas ar Tibetas valdību par tirdzniecības attiecībām un robežu noregulējumu ar Britu Indiju. Kad sarunas neizdevās veikt, briti devās militārā ekspedīcijā, kas izraisīja militāru konfliktu, un rezultātā 1904. gadā tika ieņemta Tibetas galvaspilsēta Lhasa. Dalailama XIII aizbēga uz Mongoliju, bet Lhasā palikusī tibetiešu elite noslēdza līgumu ar britiem. Pēc šīs ekspedīcijas F. Janghazbends saņēma bruņinieka titulu, taču ekspedīcija tika vērtēta neviennozīmīgi. No 1906. līdz 1909. gadam viņš darbojās Kašmīrā, bet pēc tam pārcēlās uz Londonu. 1919. gadā F. Janghazbends tika ievēlēts par Karaliskās ģeogrāfijas biedrības prezidentu. No 1921. gada viņš bija britu Everesta ekspedīcijas organizācijas vadītājs. Līdzās grāmatām par Centrālāziju un ārpolitiku, mūža beigu daļā aizrāvies un pievērsies rakstniecībai par reliģisko misticismu.