F. V. Murnavs
Frīdrihs Vilhelms "F. V." Murnavs (vācu: Friedrich Wilhelm "F. W." Murnau), īstajā vārdā Frīdrihs Vilhelms Plumpe (vācu: Friedrich Wilhelm Plumpe; dzimis 1888. gada 28. decembrī, miris 1931. gada 11. martā), bija vācu mēmā kino režisors ekspresionists. No 1926. gada strādāja Holivudā. Dzimis Bīlefeldē uzņēmēja ģimenē, no septiņu gadu vecuma dzīvoja Keselē. Berlīnē studēja filoloģiju, vēlāk — mākslas vēsturi un literatūru Heidelbergā. Studējot iepazinās ar Maksu Reinhardu, kurš izaicināja Murnavu savā teātra skolā. Murnava draugu un domabiedru vidū bija Francis Marks un Elza Laskere-Šīlere. Karoja Pirmā pasaules kara laikā, iesākumā Austrumu frontē, vēlāk Rietumu frontē, aviācijā. Pēc kāda lidojuma internēts Šveices teritorijā. Pēc kara kopā ar aktieri Konrādu Feitu nodibināja kinostudiju, un 1919. gadā tika izlaista pirmā filma. Visslavenākā Murnava filma — "Nosferatu, šausmu simfonija" — tika izlaista 1922. gadā, un bija Brema Stokera romāna adaptācija. Stokera atraitne apsūdzēja Murnavu autortiesību pārkāpšanā, un Murnavs tiesu zaudēja. Tiesa nolēma, ka visas filmas kopijas ir jāiznīcina, tomēr tās bija izplatījušās pasaulē, tāpēc ir saglabājušās. Citas Murnava pazīstamas vācu perioda filmas bija "Pēdējais cilvēks" ar Emīlu Janningsu galvenajā lomā un "Fausts". Vairākās Murnava vācu perioda lentēs filmējusies latviešu aktrise Marija Leiko. 1926. gadā Murnavs pārcēlās uz Holivudu, kur 1927. gadā izlaida filmu Sunrise: A Song of Two Humans ar Dženetu Geinori galvenajā lomā, par ko viņa 1929. gadā ieguva pirmo Oskaru ASV vēsturē nominācijā "Labākā aktrise galvenajā lomā". Pēdējā Murnava filma bija Bora Bora atolā uzņemtā "Tabu", kas uz ekrāniem iznāca jau pēc Murnava nāves autokatastrofā. No 21 Murnava filmas līdz mūsdienām saglabājušās 12 pilnībā un 1 daļēji.