Aleksandrs Jegorovs
Aleksandrs Jegorovs (krievu: Александр Ильич Егоров; dzimis 1883. gada 13. oktobrī, miris 1939. gada 22. februārī) bija padomju karavadonis, PSRS maršals. Beidzis ģimnāziju Samarā. Armijā no 1901. gada. Piedalījās 1905. gada revolūcijas apspiešanā Kaukāzā. Piedalījās Pirmajā pasaules karā. Pēc Februāra revolūcijas apakšpulkveža pakāpē iestājās eseru partijā. Krievijas pilsoņu kara laikā no 1918. gada augusta Sarkanās armijas sastāvā komandēja armijas un frontes, arī kaujās pie Caricinas un Orlas-Kromu operāciju. Piedalījās Poļu-padomju karā. Pēc kara Ukrainas kara apgabala (no 1924. līdz 1925. gadam) pavēlnieks, līdz 1926. gadam - kara atašejs Ķīnā, vēlāk Baltkrievijas kara apgabala pavēlnieks (no 1927. līdz 1931. gadam). No 1931. līdz 1937. gadam - Sarkanas armijas ģenerālštāba priekšnieks. 1938. gada martā arestēts, 1939. gada februāri sodīts ar nāvi. 1956. gadā reabilitēts.