Zēmaņa efekts
Zēmaņa efekts (nosaukts nīderlandiešu fiziķa Pītera Zēmaņa vārdā) ir spektrālās līnijas sašķelšanās vairākās komponentēs statiska ārējā magnētiskā lauka klātbūtnē. Tas ir analogs Štarka efektam – spektrālās līnijas šķelšanās vairākās komponentēs elektriskā lauka klātbūtnē. Līdzīgi kā Štarka efektā, pārejām starp dažādām komponentēm ir, galvenokārt, atšķirīgas intensitātes, dažas no kurām ir pilnīgi aizliegtas (dipolu aproksimācijā) izvēles likumu dēļ. Tā kā attālums starp Zēmaņa apakšlīmeņiem ir funkcija no magnētiskā lauka stipruma, šo efektu var izmantot, lai mērītu magnētiskā lauka stiprumu, piemēram, Saulei un citām zvaignēm, vai laboratorijas apstākļos iegūtai plazmai. Zēmaņa efekts ir ļoti svarīgs tādos pielietojumos, kā kodolu magnētiskās rezonanses spektroskopijā, elektronu paramagnētiskās rezonanses spektroskopijā un magnētiskās rezonanses tomogrāfijā (MRT). Vēl to var pielietot, lai uzlabotu atomu absorbcijas spektroskopijas precizitāti. Kad spektrālās līnijas ir absorbcijas līnijas, efekts tiek saukts par inverso Zēmaņa efektu.