Parastais miežabrālis
Parastais miežabrālis (latīņu: Phalaris arundinacea) - daudzgadīgs 50 - 200 cm augsts lakstaugs. Diezgan bieži sastopams stāvošu vai lēni tekošu ūdeņu malās, mitrās pļavās. Stumbrs tievs, ložņājošs, ar gariem pazemes dzinumiem. Stumbrs spēcīgs, taisns, gluds. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, plati lineāras, līdz 2 cm platas, zilganzaļas, gar malām ļoti skarbas. Lapu makstis gludas, mēlīte līdz 0,6 cm gara, dažreiz šķelta. Zied jūnijā un jūlijā. Ziedkopa - zaraina, ļoti skarba skara, katrs tās zars pie pamatnes ar atzarojumu, ar daudzām satuvinātām vārpiņām. Vārpiņas 0,5 cm garas, ar 1 ziedu, iegareni lancetiskas, ar īsu kātu, bālas vai gaiši violetas. Vārpiņas plēksnes 4, no tām 2 augšējās (2 neattīstītu ziedu atliekas) sīkas, lineāri īlenveida, ar matiņiem. Zieda plēksnes 2, biezas, spīdīgas, apakšējā daļā kailas, augšējā - ar baltiem, piespiestiem matiņiem; zieda ārējās plēksnes šķautne bez spārna vai tas ļoti šaurs, dzīslas 5, iekšējai plēksnei 2 dzīslas. Auglis - 0,3 - 0,4 cm garš grauds. Vērtīgs lopbarības augs, mājdzīvnieki to ēd labprāt. Attīstās agri un, vēlāk pļauts, dod rupju un grūtāk sagremojamu lopbarību. Dod labu atālu.