Vesera mešana
Vesera mešana ir vieglatlētikas mešanas disciplīna, kurā pēc iespējas tālāk jāaizmet smaga metāla lode, kam piestiprināta ķēde un rokturis. Modernās jeb olimpiskās vesera mešanas nosaukums radies no senākām sacensībām, kurās tālumā tika mests kalēja veseris. Šādas sacensības joprojām notiek Skotijas Augstkalnu spēlēs, kur metamais objekts ir tērauda vai svina atsvars, kas piestiprināts nūjas galā. Tāpat kā citās mešanas disciplīnās, uzvarētāju nosaka pēc tālākā metiena. Vīriešu sacensībās veseris sver 7,257 kg un ir 121,5 cm garumā. Sieviešu sacensībās vesera svars ir 4 kg un tas ir 119,5 cm garš. Dalībnieki savus metienu veic, iegriežot veseri sev virs galvas, lai iegūtu apļveida kustību. Veicot vienu līdz četrus griezienus ap sevi, tie iegūst paātrinājumu. Sacensībās sportistiem jāveic trīs vai četri apgriezieni. Lode kustas pa riņķveida trajektoriju, iegūstot ātrumu. Trajektorijas augstākais punkts ir vērsts pret mešanas sektoru, bet zemākais pret apļa aizmuguri. Metējs veseri atlaiž apļa priekšpusē. Tāla metiena svarīgākie faktori ir lodes ātrums un izmešanas leņķis. Lai arī vīriešu sacensības olimpiskajās spēlēs ir notikušas jau no 1900. gada, IAAF sieviešu rezultātus sāka atzīt tikai no 1995. gada. olimpiskajās spēlēs sieviešu vesera mešana pirmoreiz tika iekļauta 2000. gada olimpiskajās spēlēs Sidnejā, bet Pasaules čempionātā gadu iepriekš. Šībrīža pasaules rekords pieder Jurijam Sediham no PSRS. 1986. gada Eiropas čempionātā vieglatlētikā Štutgartē viņš veseri raidīja 86,74 metru attālumā. Sievietēm pasaules rekordu 2011. gadā uzstādīja Vācijas sportiste Betija Heidlere, kura 21. maijā Hallē veseri aizmeta 79,42 metru attālumā. Latvijas rekords vesera mešanā vīriešiem ir 80,14 m un to 2009. gada 30. maijā Rīgā uzstādīja Igors Sokolovs. Latvijas rekords vesera mešanā sievietēm ir 64,44 m un tas pieder Laurai Igaunei, uzstādīts Blūmingtonā, ASV, 2011. gada 7. maijā.