Septimijs Severs
Lūcijs Septimijs Severs Augusts (latīņu: Lucius Septimius Severus Augustus; dzimis 145. gada 11. aprīlī, miris 211. gada 4. februārī) bija Romas impērijas 21. imperators, valdīja no 193. gada 14. aprīļa līdz 211. gada 4. februārim. Viņš sagrāba varu pēc imperatora Pertinaksa nāves tā sauktajā "piecu imperatoru gadā". Pēc varas nostiprināšanās Septimijs Severs aizvadīja vairākus karus. Sakāva Partiešu karaspēku un paplašināja impērijas robežas līdz Tigras upei. Tāpat arī 202. gadā karoja Ziemeļāfrikā, Mauritānijas provincē, kur tika nostiprināta impērijas dienvidu robeža. Savas valdīšanas pēdējos gados Severs devās uz Britāniju, kur nostiprināja Adriāna valni. 208. gadā iebruka Kaledonijā (Skotijā), bet pēc vairāku gadu karadarbības nespēja gūt panākumus. 210. gadā smagi saslima un nākamajā gadā Eborakas pilsētā nomira. Lai cīnītos ar naudas problēmām, kuras izjuta valsts kase, Severs bija sācis kalt monētas ar mazāku zelta un sudraba daļu, kas noveda pie inflācijas. Viņš mira 211. gadā un viņu nomainīja dēli Karakalla un Gets.