1905. gada revolūcija Latvijā
1905. gada revolūcija Latvijā bija daļa no 1905. gada revolūcijas Krievijas Impērijā. Tā sākās 1905. gada 13. janvārī ar manifestācijas apšaušanu Rīgā, bet turpinājās ar streiku kustību oktobrī un bruņoto sacelšanos decembrī. Tās dēļ Kurzemes un Vidzemes guberņā ieviesa karastāvokli un sacelšanās apspiešanai ieveda Krievijas regulārā karaspēka un kazaku vienības jeb soda ekspedīciju. Vēsturnieku apkopotie dati liecina, ka bez tiesas sprieduma nogalināja vairāk kā 2000 Latvijas iedzīvotāju, kara tiesa pasludināja 427 nāves spriedumus, katorgā uz Sibīriju izsūtīja 2652 cilvēkus, bet apmēram 7—8 tūkstošus sodīja ar cietumsodiem. Nodedzināja 449 muižas, apmēram 300 zemnieku saimniecību, kā arī daudzas skolas un biedrību namus. Aptuveni 5 tūkstoši revolucionāru devās trimdā, galvenokārt uz ASV, Šveici, Zviedriju, Angliju un Franciju. 1906. gada vasarā revolūcija formāli bija apspiesta, taču vietējie protesti un mežabrāļu darbība turpinājās un norima tikai 1907. gadā.