Konjugācija
Šis raksts ir par jēdzienu valodniecībā. Par jēdzienu bioloģijā skatīt rakstu baktēriju konjugācija. Konjugācija (latīņu: conjugatio — ‘saistīšana, savienošana’) lingvistikā ir darbības vārdu grupa, kam ir kopīgas gramatiskās formas. Darbības vārdu locīšanu sauc par konjugēšanu. Latviešu valodā darbības vārdam pastāv trīs konjugācijas, kas tiek nodalītas pēc tagadnes celma veidošanas pazīmēm. Šo principu ir izstrādājusi Emīlija Soida. Pastāv arī darbības vārdi, kas neietilpst nevienā konjugācijā supletīvu celma formu dēļ, kā arī (lai gan tikai daļēji) arhaisku personas formu dēļ. Šie darbības vārdi ir iet, dot, būt, kā arī no šiem vārdiem atvasinātie darbības vārdi, piemēram, paiet, aizdot, nebūt (izņemot dabūt). Šos darbības vārdus sauc par nekārtniem jeb neregulāriem darbības vārdiem. Konjugācijas noteikšanā netiek ņemts vērā priedēklis un atgriezeniskā galotne, jo tas neietekmē tagadnes celma veidošanu, tādējādi pie vienas konjugācijas pieder darbības vārdi dziedāt un uz-dziedāt, raut un raut-ies.