Kapulauks
Kapulauks jeb senkapi ir pirmskristietības laikmeta apbedījuma vieta, kas Latvijas teritorijā sastopami līdz 13. gs. Ziemeļu krusta kariem. Mēdz būt dažādu veidu kapulauki: līdzenie, uzkalniņu, akmeņu krāvuma, akmens laivveida krāvuma u.c. kapulauki. Arī apbedīšanas veidi kapulaukos mēdz būt dažādi: inhumcijas (jeb t.s. skeletkapi, mirušie apbedīti vai nu ar vai bez piedevām, ar vai bez šķirsta visdažādākajās pozās); kremācijas (jeb t.s. ugunskapi, ķermenis tiek sadedzināts sārtā, reizēm ar visām līdzi dotajām lietām, kremētie kauli var tikt aprakti urnās, bedrēs vai izkārtoti anatomiskā secībā, tāpat arī lietas); kenotafi (jeb t.s. simboliskie apbedījumi, tiek apbedītas tikai lietas, bez mirušā ķermeņa).