Patība
Patība ir cilvēka kā subjekta parādību pieredze attiecībā uz uztveri, jūtām un domām. Tā kā pieredzēšana nevar notikt bez pieredzētāja, fenomenoloģijā šī pieredze tiek uztverta kā patības pieredze. Tāpēc patība ir "tūlītēji dota", būtiska un neatņemama parādību pieredzēšanas fakta šķautne. Dažos citos filozofijas novirzienos patību uzskata kā prasību pēc atgriezeniskas uztveres par sevi kā individuālu personu, šādā redzējumā patība nozīmē apziņas objektu. Patību pēta filozofi un psihologi, kā arī tā ir būtiska daudzām pasaules reliģijām.