Epidēmiskais parotīts
Epidēmiskais parotīts (latīņu: parotitis epidemica, grieķu: para — ‘pie, blakus’, us, otus — ‘auss’) jeb cūciņas ir vīrusslimība, ko izraisa parotīta vīruss. Raksturīga intoksikācija un pieauss siekalu dziedzera iekaisums. Sākotnējā slimības stadijā novērojams drudzis, muskuļu sāpes, galvassāpes un nogurums. Tam parasti seko sāpīgs pietūkums vienā vai abos pieauss dziedzeros. Simptomi parasti parādās pēc 16—18 dienām pēc inficēšanās. Simptomi pieaugušajiem bieži vien ir smagāki nekā bērniem. Trešdaļai cilvēku ir viegli simptomi vai to nav vispār. Starp iespējamajām epidēmiskā parotīta izraisītajām komplikācijām ir smadzeņu apvalka infekcija (15%), pankreatīts (4%), pastāvīgs kurlums, sāpīgs sēklinieku pietūkums, kas retos gadījumos rezultējas neauglībā. Sievietēm var izveidoties olnīcu pietūkums, bet tas nepalielina neauglības risku. Epidēmiskais parotīts ir ļoti lipīga slimība, strauji izplatās starp cilvēkiem, kas atrodas ciešā kontaktā. Inficēšanas parasti notiek gaisa pilienu ceļā vai arī pēc tieša kontakta ar slimnieku (ar slimnieka siekalām aptraipītiem priekšmetiem). Tikai cilvēki var saslimt ar šo slimību un to izplatīt. Izplatīt slimību var pēdējās inkubācijas perioda vai pirmajās četrās slimības dienās. Pēc inficēšanās cilvēks parasti ir imūns uz mūžu. Atkārtota inficēšanās ir iespējama, bet tā mēdz būt vieglā formā. Epidēmisko parotītu atklāt var pēc pieauss pietūkuma. Profilakses veids — vakcinācija. Lielākajā daļā pasaules attīstīto valstu šī vakcīna iekļauta valsts imunizācijas programmās, bieži vien ar vakcīnām pret masaliņām un masalām. Latvijā bērnu vakcinācijas kalendārā šī vakcīna ir kopš 1983. gada. Nav īpašas ārstēšanas. Var kontrolēt simptomus ar pretsāpju zālēm, piemēram, acetaminofēnu. Dažu komplikāciju gadījumā var būt noderīgs intravenozais imūnglobulīns. Meningīta vai pankreatīta veidošanās gadījumā var būt nepieciešama hospitalizācija. No epidēmiskā parotīta mirst apmēram viens no desmit tūkstošiem cilvēku.