Neandertālietis
Neandertālietis jeb Neandertāles cilvēks (Homo neanderthalensis vai Homo sapiens neanderthalensis) ir izmirusi cilvēku ģints suga vai pasuga, kas pazīstama pēc pleistocēna atradumiem Eiropā, kā arī Rietumāzijā un Centrālāzijā. Sugas nosaukums radies no Neandera ielejas nosaukuma, kur atrada pirmās neandertāliešu fosilijas. Neandertālieti reizēm klasificē kā atsevišķu sugu (H. neanderthalensis) vai kā mūsdienu cilvēka pasugu (H. s. neanderthalensis), jo pētījumi liecina, ka tie ir spējuši krustoties ar saprātīgo cilvēku (H. sapiens). Neandertālieši spēja izgatavot darbarīkus no akmens un koka, kā arī prata kontrolēt uguni. Viņi bija mednieki-vācēji. Pirmie protoneandertāliešu fenotipi parādījušies Eiropā pirms 600 000—350 000 gadiem. Evolūcijas teorijā par neandertāliešu priekšteci uzskata Heidelbergas cilvēku, kas ir arī mūsdienu cilvēka priekštecis. Tipiskais neandertālieša fenotips parādījās pirms 130 000 gadiem. Neandertālieši Āzijā izzuda pirms 50 000 gadiem, bet Eiropā — pirms 40 000 gadiem. Gibraltārā atrastas fosilijas liecina, ka pēdējās neandertāliešu kopienas izmira pirms 28 000 gadiem (tiek pieļauts, ka viņi varbūt izmira pirms 24 000 gadiem, bet ne visi pētnieki tam piekrīt). Kā neandertāliešu izmiršanas cēloņi tiek minētas klimata pārmaiņas, konkurence par dabas resursiem ar mūsdienu cilvēku vai epidēmijas. Pēc Lisabonas universitātes profesora Žoauna Ziljauna viedokļa, pamatojoties uz atradumiem alās Spānijā (neandertāliešu zīmēti punkti un krāsas šlakatas, rokas trafareti nospiedumi), neandertāliešiem piemitusi spēja izmantot simbolus un domāt abstrakti.