Hilberta līkne
Hilberta līkne (zināma arī kā Hilberta telpu piepildošā līkne) ir nepārtraukta fraktāļu plakni piepildoša līkne, kuru pirmoreiz aprakstīja vācu matemātiķis Dāvids Hilberts 1891. gadā. Tā kā tā ir plakni piepildoša, tās Hausdorfa dimensija (pie robežas n → ∞ {\displaystyle n\rightarrow \infty } ) ir 2 {\displaystyle 2} . Eiklīda attālums H n {\displaystyle H_{n}} ir 2 n − 1 2 n {\displaystyle 2^{n}-{1 \over 2^{n}}} , t.i. tas aug eksponenciāli ar n {\displaystyle n} . Vairākdimensiju datubāzēs ir ietikts izmantot Hilberta kārtu z-kārtas līknes vietā tās labāko lokalitātes saglabāšanas īpašību dēļ. Databāzu algoritmi ar Hilberta kārtību tiek pielietoti