Krīžu jūra
Krīžu jūra jeb Mare Crisium ir Mēness jūra Mēness redzamajā pusē. Atrodas uz ziemeļaustrumiem no Miera jūras, ziemeļaustrumos robežojas ar Čūskas jūru. Krīžu jūra izveidojusies gigantiska trieciena rezultātā laikposmā pirms apmēram 4,55 līdz 3,85 miljardiem gadu. Jūras diametrs ir apmēram 555 km, tā aizņem ap 228 000 km2 lielu teritoriju. Jūras pamats līdzens, to klāj lava. Jūras forma ieapaļa, to ieskauj koncentrisku kalnu grēdas. Krīžu jūras centrā atrodas maskons, jeb masas koncentrācija. Tā esamību ir noteikuši vairāki kosmiskie aparāti (Lunar Orbiter aparāti, Lunar prospector un GRAIL). Nosaukumu “Krīžu jūra” izdomāja itāļu astronoms Džovanni Batista Ričoli (Giovanni Battista Riccioli), pirmoreiz to publicējot 1651. gadā darbā Almagestum Novum. 1935. gadā to apstiprināja Starptautiskā Astronomijas savienība. Krīžu jūru ietver vairākas kalnu grēdas – Tetjajeva grēda (Dorsa Tetyaev), Opela grēda (Dorsum Oppel), Termjē grēda (Dorsum Termier) un Hārkera grēda (Dorsa Harker). Jūras dienvidaustrumos atrodas zemesragam līdzīgs izvirzījums – Promontorium Agarum. Jūras baseinā atrodas vairāki krāteri - Jerksa krāteris (Ø 36 km) un Liks (Ø 31 km) dienvidaustrumu malā, uz austrumiem no Jerksa atrodas Pikārs (Ø 23 km). Jūras ziemeļaustrumu daļā atrodas Pīrss (Ø 18 km). Prokla krātera gaišo izmešu stari stiepjas pār Krīžu jūras ziemeļrietumu daļu. Uz ziemeļiem no jūras atrodas sens, erodējis krāteris Kleomeds (Ø 126 km), uz dienvidaustrumiem – Kondorsē (Ø 75 km). 1969. gada 21. jūlijā Krīžu jūrā avarēja kosmiskais aparāts Luna 15, kuram bija jānogādā uz Zemi Mēness grunts paraugi. Vēlāk to sekmīgi paveica Luna 24, kurš 1976. gada 22. augustā atveda grunts paraugus no Krīžu jūras.