Ģenētiski modificēta pārtika
Ģenētiski modificēta jeb ģenētiski pārveidota pārtika (saīsināta arī kā ĢM pārtika) ir pārtika, kas ražota no organismiem, kam ar gēnu inženierijas metodēm veiktas izmaiņas to DNS. Gēnu inženierijas metodes ļauj organismos ieviest jaunas īpašības, kuras līdz tam nebija iespējams iegūt selekcijas ceļā, kā arī efektīvāk kontrolēt jau iegūtās īpašības. Ģenētiski modificētās pārtikas tirdzniecība sākās 1994. gadā, kad Calgene (Monsanto) sāka tirgot Flavr Savr kavētas nogatavošanās tomātus. Lielākā daļa pārveidojumu līdz šim ir veikti augu kultūrām ar lielu tirgus pieprasījumu — sojai, kukurūzai, rapsim un kokvilnai. Daudziem ģenētiski modificētiem kultūraugiem ir izstrādāta noturība pret patogēniem un herbicīdiem, kā arī uzlabots uzturvielu daudzums salīdzinājumā ar ģenētiski nepārveidotām šķirnēm. 2013. gadā tika uzsākta arī pārtikas produktu tirdzniecība, kuri iegūti no ģenētiski pārveidotiem lauksaimniecības dzīvniekiem. Zinātnieki ir vienisprātis par to, ka šobrīd pieejamā pārtika, kas iegūta no ĢM kultūrām, nerada risku cilvēku veselībai, tomēr tiek arī uzsvērts, ka katrs ĢM produkts ir jāpārbauda pirms tā ieviešanas pārtikas tirgū. Neatkarīgi no tā, liela daļa sabiedrības joprojām neuzskata ĢM pārtiku par drošu, kam par vienu no būtiskiem iemesliem ir mediju neobjektivitāte attiecībā uz ĢM pārtiku. Likumi par ĢM pārtikas apriti un uzraudzību dažādās valstīs atšķiras. Dažās tiek ieviesti aizliegumi vai regulas, kamēr citās šie produkti tiek atļauti, nosakot tiem dažādas pakāpes ierobežojumus. Sabiedrība vēl joprojām plaši diskutē par ĢM pārtikas drošību, tās regulēšanu, marķējumu, ietekmi uz vidi, izmantotajām pētniecības metodēm un to, ka uz atsevišķām ĢM augu sēklām tiek attiecinātas intelektuālā īpašuma tiesības, kuras pieder dažādām komercsabiedrībām.