Galapagu bruņurupucis
Galapagu bruņurupucis (Chelonoidis nigra) ir lielākais sauszemes bruņurupucis pasaulē, kas pieder Dienvidamerikas sauszemes bruņurupuču ģintij (Chelonoidis). Galapagu bruņurupuči mājo sešās vulkāniskās izcelsmes Galapagu salās, kas atrodas apmēram 1000 km uz rietumiem no Ekvadoras. Spāņu jūras braucēji, kas 1535. gadā atklāja salas, tās nosauca par bruņurupuču salām (spāņu: galápago). 16. gadsimtā Galapagu bruņurupuču populācija bija apmēram 250 000, bet 1970. gados tā bija sarukusi līdz 3000. Bruņurupuču populācijas samazināšanos veicināja vairāki faktori: bruņurupuči tika medīti, lai iegūtu gaļu un taukus, salās tika attīstīta lauksaimniecība, kā arī cilvēkiem līdzi uz salām ieradās un tika ievesti dažādi dzīvnieki, kas iznīcināja salu ekoloģiju. Tās bija žurkas, kazas un cūkas. Galapagu bruņurupucim vēsturiski ir bijušas 15 pasugas, no kurām līdz mūsdienām savvaļā izdzīvojušas desmit. 2012. gada jūnijā nebrīvē nomira vienpadsmitās pasugas pedējais īpatnis, kuru visi bija iesaukuši par Vientuļo Džordžu. 20. gadsimta beigās tika ieviesti aizsardzības un mazuļu audzināšanas nebrīvē pasākumi. Audzētavās izšķīlušies mazuļi plānveidīgi tika palaisti atpakaļ savvaļā. Galapagu bruņurupuču populācijas atjaunošanas programma ir vainagojusies ar zināmiem panākumiem, un 21. gadsimta sākumā salās mājoja jau 19 000 bruņurupuču. Neskatoties uz šo pieaugumu, suga joprojām saskaņā ar Starptautiskās dabas un dabas resursu aizsardzības savienības (angļu: IUCN) datiem tiek klasificēta kā iespējami apdraudēta suga (angļu: vulnerable).