Mēmais kino
Mēmais kino ir kinofilma bez fonogrammas. Šādas filmas tika veidotas kino attīstības pirmsākumos, kad tehnoloģiju attīstības līmenis vēl bija pārāk zems, lai veidot skaņu filmas būtu praktiski. Pēc mūzikla "Džeza dziedātājs" (1927) uzņemšanas skaņu kino kļuva populārāks un mēmais kino drīz vien gandrīz izzuda. Mēmajā kino skaņas trūkums tika kompensēts izmantojot paskaidrojošus titrus, pārspīlētu ķermeņa valodu un dzīvo mūziku kino seansu laikā. Periodā no 1920. līdz 1931. gadam arī Latvijā tika uzņemtas mēmās filmas. Šajā laikā tika radītas īsmetrāžas komēdijas, dokumentālās, skatu un spēlfilmas.