Trauksmes traucējumi
Trauksmes traucējumi ir garīgu traucējumu kopums, kam raksturīgas ievērojamas un nekontrolējamas trauksmes un baiļu sajūtas, tādējādi ievērojami pasliktinot personas sociālo, profesionālo un personisko funkciju. Trauksme rada bažas par nākotnes notikumiem, bet bailes ir reakcija uz pašreizējiem notikumiem. Trauksme var izraisīt fiziskus un kognitīvus simptomus, piemēram, nemieru, aizkaitināmību, vieglu nogurumu, grūtības koncentrēties, paātrinātu sirdsdarbību, sāpes krūtīs, sāpes vēderā un daudzus citus. Gadījuma diskursā vārdi trauksme un bailes bieži tiek lietoti savstarpēji aizvietojami; klīniskajā lietojumā tiem ir atšķirīga nozīme: trauksme tiek definēta kā nepatīkams emocionāls stāvoklis, kura cēlonis vai nu nav viegli identificējams, vai arī tiek uztverts par nekontrolējamu vai nenovēršamu, bet bailes ir emocionāla un fizioloģiska reakcija uz atzītiem ārējiem draudiem. Termins "trauksmes traucējumi" attiecas uz vairākiem specifiskiem traucējumiem, kas ietver bailes (fobijas) vai trauksmes simptomus. Pastāv vairāki trauksmes traucējumu veidi, tostarp ģeneralizēti trauksmes traucējumi, specifiska fobija, sociālās trauksmes traucējumi, separācijas trauksmes traucējumi, agorafobija, panikas traucējumi un selektīvs mutisms. Individuālos traucējumus var diagnosticēt pēc specifiskiem un unikāliem simptomiem, izraisošiem notikumiem un laika. Ja personai ir diagnosticēti trauksmes traucējumi, medicīnas speciālistam ir jānovērtē šī persona, lai pārliecinātos, ka trauksmi nevar attiecināt uz kādu medicīnisku slimību vai garīgiem traucējumiem. Indivīdam dzīves laikā vienlaikus var būt vairāki trauksmes traucējumi. Ir daudz ārstēšanas stratēģiju, kas var uzlabot cilvēka garastāvokli, uzvedību un darbību ikdienas dzīvē. Piemēram, panikas lēkmes ir viena no trauksmes traucējumu izpausmēm, kurai var būt fizioloģiski vai psiholoģiski cēloņi, bet vieglākos gadījumos var tikt novērsta, apgūstot dažādas palīdzošas prasmes, kā dziļo elpošanu.