Dakšu iekrāvējs
Dakšu iekrāvējs ir viens no grīdas transportlīdzekļu veidiem, kas ir paredzēts kravu pārvietošanai un celšanai uzņēmuma iekšienē, un ir aprīkots ar kravas satvērējmehānismu dakšu veidā. Pretstatā, piemēram, vienkāršiem palešu ratiņiem, tam ir sava piedziņa un celšanas masts, lai krautu preces grēdās palešu plauktā. Tomēr sarunvalodā ar terminu dakšu iekrāvējs bieži vien saprot jebkuru no grīdas transportlīdzekļu veidiem. Iekrāvējs ir īpaši paredzēts palešu transportēšanai. Būtisks autoiekrāvēja elements ir tā pacelšanas iekārta, kas sastāv no masta, un dakšu karietes jeb turētāja. Dakšu kariete parasti ir aprīkota ar diviem tērauda dakšu zariem, kuru savstarpējais attālums var būt iestatīts pēc nepieciešamības. Dakšu vietā kariete var būt aprīkota arī ar dažādiem uzkaragregātiem, kas ļauj satvert, stabilizēt, apgriezt utml. dažādas formas kravas. Dakšu kariete ar hidraulisko piedziņu ir paceļama nepieciešamajā augstumā. Dakšu iekrāvējus piemēro attiecīgajai kravai atkarībā no kravas svara un izmēriem. Dakšu iekrāvēju galvenie parametri ir celtspēja (Q), celšanas augstums (H3), atlikusī celtspēja un darba ejas platums (Ast). Pirmo autokrāvēju 1917. gadā izstrādāja skrūvju ražotājs Eugene Clark. Mūsdienās lielākā daļa autokrāvēju tiek ražoti Āzijā, tomēr nozares tehnoloģiju attīstību nosaka Vācijas ražotāji Jungheinrich, Linde, Still, kā arī japāņu Toyota.