Ra
Šis raksts ir par Seno Ēģipti. Par citām jēdziena Ra nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu. Ra ir saules dievs, viens no galvenajiem dieviem Senās Ēģiptes mitoloģijā. Parasti viņš tiek attēlots kā vīrietis ar piekūna galvu un saules disku. Senās Ēģiptes pilsēta Heliopole bija pirmais reliģiskais centrs, kur Ra tika pielūgts. 3. gadu tūkstotī pirms mūsu ēras Ra kults izplatījās visā Senajā Ēģiptē. Faraoni Senajā Ēģiptē tika saukti arī par Ra dēliem, un viņiem bija jārūpējas par upurējumiem, lai Saule vienmēr uzlektu no jauna. Ra pieder 14 dvēseles, un viņa svētais dzīvnieks ir piekūns. Jaunās valsts periodā par Ēģiptes galvaspilsētu kļuva Tēbas. Tēbu priesteri, cīnīdamies ar sāncenšiem Heliopolē par noteicošo vārdu valstī, nolēma kā galveno ēģiptiešu reliģijā izvirzīt savu dievu Amonu. Tēbu priesteri īstenoja savas ieceres un turpmāk Amonu identificēja ar Ra un sauca par Amonu-Ra. Viņam piedēvēja arī Heliopoles dieva īpašības. Faraons Amenhoteps IV gan pēc dažiem gadiem nolēma, ka par patieso dievu uzskatāms Heliopoles Ra. Šādi ar Heliopoles priesteru palīdzību viņš spēja salauzt Tēbu priesteru un viņu aristokrātisko sabiedroto varu. Vēlāk gan arī Ra kults piekāpās jaunai Amenhotepa IV iegribai, jo par vienīgo visuma dievu kļuva Atons jeb "saules disks". Ra ir saplūdis arī ar citiem saules dieviem Atumu (Ra — Atums) un Horu (Ra — Harahuti).