Limfoma
Limfoma ir kāds no asins šūnu grupas audzējiem, kas attīstās no limfātiskajām šūnām. Bieži ar vārdu "limfoma" tiek apzīmēti tikai vēzim līdzīgie, nevis visi audzēji. Starp slimības simptomiem ir palielināti limfmezgli, drudzis, paaugstināta svīšana, neparedzēts svara zudums, nieze un nogurums. Palielinātie limfmezgli parasti nerada sāpes, intensīvākā svīšana notiek naktīs. Limfomai pastāv vairāki desmiti apakštipu. Galvenās limfomas kategorijas ir Hodžkina limfoma un nehodžkina limfoma. Apmēram 90% visu limfomu ir nehodžkina limfomas. Pie slimības riska faktoriem pieder saslimšana ar Epstaina—Bāras vīrusu un fakts, ka ar slimību ir bijis saslimis kāds no ģimenes locekļiem. Nehodžkina limfomas riska faktori ir saslimšana ar autoimūnijām slimībām, HIV/AIDS, cilvēka T šūnu limfotropo vīrusu, liela gaļas un tauku daudzuma ēšana, imūnsupresijas zāļu lietošana. Palielinātu limfmezglu gadījumā slimību var diagnosticēt, veicot limfmezglu biopsiju. Diagnostikā var būt lietderīga asins, urīna, kaulu smadzeņu testēšana. Limfoma parasti izplatās uz plaušām, aknām un/vai smadzenēm. Limfomu var ārstēt ar ķīmijterapiju, staru terapiju, mērķtiecīgu terapiju un ķirurģiju. Ārstēšanas rezultāts ir atkarīgs no slimības apakštipa, daži veidi ir ārstējami, lielākajā daļā gadījumu ārstēšana paildzina izdzīvošanas laiku. 2012. gadā ar limfomu bija saslimuši 566 tūkstoši cilvēku visā pasaulē, tā izraisīja 305 tūkstošu cilvēku nāvi. Šis ir septītais izplatītākais vēžu veids (3—4% visu vēžu). Bērniem tas ir trešais izplatītākais vēzis. Biežāk sastopams attīstītajās valstīs nekā jaunattīstības valstīs.