Ibn Haldūns
Valī ed Dīns Abd er Rahmāns ibn Muhammads ibn Haldūns el Hadrāmī (arābu: ولي الدين عبد الرحمن ابن محمد ابن خلدون الحضرمي, Walī ad-Dīn ʿAbd ar-Raḥmān ibn Muḥammad Ibn Ḫaldūn al-Ḥaḍramī, dzimis 1332. gada 27. maijā, miris 1406. gada 19. martā) bija arābu vēsturnieks, sociologs, ekonomists un filozofs. Viņš ir viens no ievērojamākajiem arābu vēsturniekiem. Ibn Haldūns ir viens no pirmajiem vēstures teorētiķiem, kā arī tiek uzskatīts par mūsdienu socioloģijas “tēvu”. Starp nozīmīgākajiem Ibn Haldūna darbiem ir “Mukaddima” (مقدّمة ابن خلدون, Muqaddimah) un “Pamācošo piemēru grāmata” (Kitāb al-ʻIbar). “Mukaddima” bija tāda kā tā laikmeta sociālās ekonomikas un politiskās vēstures enciklopēdija. No 1352. līdz 1375. gadam Ibn Haldūns ieņēma dažādus valsts amatus Ziemeļāfrikas pilsētā Fēsā. Viņa senči arī bija dažādos valsts amatos gan Tunisā, gan Pireneju pussalā (Andalusā), kad tur valdīja mauri. 1382. gadā viņš devās uz Kairu, kur pavadīja lielāko daļu no atlikušās dzīves. Kairā viņš kļuva par skolotāju, tiesnesi un musulmaņu likumu izskaidrotāju. 1400. gadā viņš vairākus mēnešus pavadīja arī Timura galmā.