Portugāļu ģeogrāfiskie atklājumi
Portugāļu ģeogrāfiskie atklājumi (port. Descobrimentos portugueses) ir daudzas teritorijas un jūras maršruti, kurus portugāļi atklāja 15. un 16. gadsimtā intensīvas jūras izpētes rezultātā. Portugāļu jūrasbraucēji bija eiropiešu aizjūras ekspedīciju avangardā, atklājot un kartografējot Āfrikas, Kanādas, Āzijas un Brazīlijas piekrastes, kas iesāka Lielo ģeogrāfisko atklājumu laikmetu. Metodiskas ekspedīcijas sākās 1419. gadā gar Rietumāfrikas piekrasti prinča Enrike Jūrasbraucēja aizbildniecībā, līdz 1488. gadā Bartolomeo Diašs sasniedza Āfrikas dienvidu punktu (Labās Cerības ragu) un iebrauca Indijas okeānā. Pēc desmit gadiem 1498. gadā Vasko da Gama vadīja pirmo ekspedīciju apkārt Āfrikai uz Indiju, sasniedzot Kalkutu, tādējādi atklājot jūrasceļu no Portugāles uz Indiju. Vēlāk portugāļu pētījumi turpinājās Dienvidaustrumāzijā, līdz 1542. gadā sasniedza Japānu. Bet vēl 1500. gadā portugālis Pedru Alvarišs Kabrals kļuva par pirmo eiropieti, kurš sasniedza Brazīliju.