Entonijs Manns
Entonijs Manns (angļu: Anthony Mann; dzimis Emīls Antons Bundsmans (Emil Anton Bundsmann) 1906. gada 30. jūnijā, miris 1967. gada 29. aprīlī) bija amerikāņu kinorežisors un skatuves aktieris. Savu karjeru Manns sāka kā teātra aktieris, uzstājoties daudzos uzvedumos. 1937. gadā pārcēlās uz Holivudu, kur sāka strādāt kā jauno talantu meklētājs un aktieru atlases režisors. Vēlāk kļuvis par režisora asistentu, vairākkārt sadarbojoties ar Prestonu Stērdžisu. Viņa pirmā režisētā filma bija Dr. Broadway (1942). Veidojis filmas tādās studijās kā RKO Pictures, Eagle-Lion Films, Universal Pictures un Metro-Goldwyn-Mayer. Manna pirmā veiksmīgā filma bija T-Men (1947) pēc kā kļuva atpazīstams, strādājot pie vairākām film noir žanra filmām. 1950. gados Manns pievērsās pārsvarā vesterniem. Astoņās viņa filmās piedalījās Džeimss Stjuarts. Pazīstamākās no tām ir Winchester '73 (1950), "Kailais piesis" (1953), "Vīrs no Laramijas" (The Man from Laramie, 1955) un "Glena Millera stāsts" (Glenn Miller Story, 1954). Viņa filmas kļuva populāras arī ārzemēs, īpaši Francijā, kur tā ietekmēja franču jaunā viļņa attīstību. 1955. gadā viens no franču jaunā viļņa pazīstamākajiem režisoriem Žaks Rivets Mannu, kopā ar Nikolasu Reju, Ričardu Bruksu un Robertu Oldriču, nodēvēja par "vienu no četriem labākajiem pēckara Holivudas režisoriem". 1960. gados Manns režisēja vairākas episkās filmas: vēsturisko drāmu El Cid (1961) ar Čārltonu Hestonu un Sofiju Lorenu galvenajās lomās un The Fall of the Roman Empire (1964). Režisējis arī kara filmu The Heroes of Telemark (1965) un spiegu trilleri A Dandy in Aspic (1968).