Ginters fon Klūge
Ginters Ādolfs Ferdinands "Hanss" fon Klūge (vācu: Günther Adolf Ferdinand “Hans” von Kluge; dzimis 1882. gada 30. oktobrī, miris 1944. gada 19. augustā) bija vācu virsnieks, ģenerālfeldmaršals. Dzimis Pozenē militārpersonas ģimenē. Pirmajā pasaules kara laikā piedalījās Verdenas kaujā. 1937. gadā kļuva par Sestās armijas grupas (vēlāk 4. armijas) komandieri. Kā armijas komandieris 1939. gadā piedalījās Polijas kampaņā. Kaujas par Franciju laikā Klūges armija forsēja Ardēnus. 1940. gadā jūlijā tika paaugstināts par feldmaršalu. Kā armijas komandieris piedalījās cīņās Austrumu frontē. Cīņu gaitā Klūgem izveidojās saspīlētas attiecības ar Heincu Guderianu. Pēc vācu neveiksmēm pie Maskavas 1941. gada beigās Ginters fon Klūge kļuva par Armijas grupas "Centrs" komandieri, nomainot Fedoru fon Boku. 1943. gada 27. oktobrī smagi cieta avārijā uz Minskas - Smoļenskas ceļa. Atgriezās ierindā 1944. gada jūlijā un kļuva par komandieri vācu spēkiem Rietumu frontē, nomainot Gerdu fon Rundštetu. Gintera fon Klūges tiešā pakļautībā strādāja Armijas grupas "Centrs" štāba priekšnieks Hennings fon Treskovs - viens no atentāta pret Ādolfu Hitleru līderiem. Klūge bija informēts par atentātu plāniem. Pēc neveiksmīgā 20. jūlija Klausa fon Štaufenberga atentāta pret Hitleru, Klūge tika izsaukts uz Berlīni. Domādams, ka tiks arestēts, Klūge izdarīja pašnāvību, pēcnāves vēstulē aicinot izbeigt karu.