Vācu ordeņa vācmestri
Vācu ordeņa vācmestri (latīņu: magister Germaniae, vācu: Deutschmeister jeb Meister zu deutschen und welschen Landen) bija Vācu ordeņa pavēlnieki (mestri) Svētās Romas impērijas teritorijā. Pēc Prūsijas zaudēšanas tika apvienotas virsmestra un vācmestra funkcijas, tādēļ Vācu ordeņa pavēlnieka tituls no 1530. gada bija „Hoch- und Deutschmeister“ (virs- un vācmestrs). No 1220. gadiem Vācu ordeņa Svētās Romas impērijas komturejas tika apvienotas provincēs (Balley). Viduslaikos vācmestram bija pakļautas bija šādas ordeņa provinces - Bohēmija un Morāvija (1222), Tīringene (1236), Marburga (1237), Lotaringija (1246), Koblenca (1256), Frankija (1268), Vestfālene (1287) un citas provinces. No Tīringenes provinces vēlāk izveidoja Hesenes (1255) un Saksijas (1287) provinces. Ārpus vācu zemēm tika izveidotas Sicīlijas (1225), Apūlijas, Lombardijas un Romānijas (Grieķijas) provinces.