Erihs fon Falkenhains
Erihs fon Falkenhains (vācu: Erich von Falkenhayn; dzimis 1861. gada 11. septembrī, miris 1922. gada 8. aprīlī) bija vācu ģenerālis, Vācijas armijas ģenerālštāba priekšnieks Pirmā pasaules kara laikā. Dzimis Graudencā, Prūsijas Karalistē (tagad Grudzjondza Polijā) un izvēlējās profesionāla karavīra karjeru. No 1896. līdz 1903. gadam dienēja Ķīnā, kur piedalījās Bokseru sacelšanās apspiešanā. Pēc tam dienēja Braunšveigā, Mecā un Magdeburgā, iegūdams aizvien augstāku dienesta pakāpi. 1913. gadā kļuva par Prūsijas kara ministru. 1914. gada 14. septembrī, pēc vācu armijas neveiksmes Pirmajā Marnas kaujā, nomainīja Helmutu fon Moltki kā vācu armijas ģenerālštāba priekšnieks. Mēģināja apiet no flanga franču un angļu armijas t.s. "Skriešanās uz jūru" laikā. Neveiksmīgi uzbruka Antantes spēkiem Pirmajā Ipras kaujā. Pretēji Paula fon Hindenburga un Eriha Ludendorfa viedoklim, uzskatīja, ka nepieciešams aktivizēt uzbrukumu Rietumu frontē. Pēc neizdošanās gūt uzvaru Verdenas kaujā 1916. gada sākumā par vācu armijas ģenerālštāba priekšnieku tika iecelts Pauls fon Hindenburgs. Pēc atcelšanas no ģenerālštāba vadības komandēja vācu 9. armiju Transilvānijā, kur kopā ar Augusta fon Makenzena spēkiem sakāva Rumānijas armiju un ieņēma Bukaresti. Vēlāk cīnījās Palestīnā, tomēr nespēja novērst to, ka britu spēki 1917. gada decembrī ieņēma Jeruzalemi (sk. Sīnāja un Palestīnas operācija, 1915-1918). 1918. gada februārī fon Falkenhains tika iecelts par vācu 10. armijas komandieri Baltkrievijas teritorijā, kur dienēja līdz kara beigām. 1919. gadā atvaļinājās no armijas. Eriha fon Falkenheima meitas Ērikas vīrs bija Hennings fon Treskovs, viens no sazvērestības pret Hitleru līderiem.