Lagranža punkti
Lagranža punkti ir tādi punkti debess mehānikā, kuri atrodas netālu no diviem lieliem ķermeņiem orbītā, kur daudz mazāks objekts saglabā savu pozīciju attiecībā pret lielajiem debesu ķermeņiem. Citās vietās neliels objekts ieņemtu savu orbītu ap vienu no lielajiem ķermeņiem, bet pie Lagranža punktiem abu lielo ķermeņu gravitācijas spēki, orbitālās kustības centrtieces spēks un (dažiem punktiem) Koriolisa paātrinājums iedarbojas tā, ka mazais objekts saglabā stabilu vai gandrīz stabilu pozīciju attiecībā pret lielajiem ķermeņiem. Ir pieci šādi punkti, kas apzīmēti ar L1 līdz L5, un tie visi atrodas divu lielu ķermeņu orbītā, katrā no tiem kombinējot divus orbitālus ķermeņus. Piemēram, Saules−Zemes sistēmai ir pieci Lagranža punkti L1 līdz L5, un līdzīgi ir arī pieci dažādi Lagranža punkti Zemes−Mēness sistēmai. L1, L2 un L3 atrodas rindā starp divu lielo ķermeņu centriem, bet L4 un L5 katrs darbojas kā trešā vienādmalu trijstūra virsotne, kas veidota kopā ar abu lielo ķermeņu centriem. L4 un L5 ir stabili, kas nozīmē, ka objekti ap tiem var būt orbītā rotējošā koordinātu sistēmā, kas saistīta ar diviem lielajiem ķermeņiem. Vairākām planētām ir Trojas satelīti, kas atrodas netālu no viņu L4 un L5 punktiem attiecībā pret Sauli. Jupiteram pieder vairāk nekā miljons šo trojiešu. Mākslīgie pavadoņi ir izvietoti punktos L1 un L2 attiecībā uz Sauli un Zemi, un attiecībā uz Zemi un Mēnesi. Lagranža punkti ir izmantojami kosmosa izpētē. Mazāki objekti (attēlā iezīmēti zaļā krāsā) Lagranža punktos paliek nemainīgā relatīvajā stāvoklī. Jebkurā citā vietā gravitācijas spēki ievilks nelielu objektu orbītā ap kādu no diviem ķermeņiem, kas nav stabilā stāvoklī attiecībā pret otru ķermeni.