Frančesko Petrarka
Frančesko Petrarka (itāļu: Francesco Petrarca; dzimis 1304. gada 20. jūlijā, miris 1374. gada 19. jūlijā), arī Petrarka, bija itāliešu dzejnieks, rakstnieks, filozofs un filologs. Viņš ir pazīstams kā viens no pirmajiem renesanses humānistiem un tiek dēvēts arī par “humānisma tēvu”, kā arī par vienu no itāļu literatūras pamatlicējiem. Viens no slavenākajiem Petrarkas darbiem ir “Dziesmu grāmata” (Canzoniere), uz kuru balstoties divus gadsimtus vēlāk, 16. gadsimtā, itāļu rakstnieks Pjetro Bembo izveidoja modernās itāļu valodas modeli (šis modelis balstījās arī uz citu autoru, kā Džovanni Bokačo un Dantes Aligjēri darbiem). Petrarkas sonetus renesanses laikā apbrīnoja un imitēja visā Eiropā, un tie kļuva par liriskās dzejas paraugu. Dzimis Toskānā, tomēr skolā gājis Aviņonā. Mācījies jurisprudenci Monpeljē Universitātē un Boloņas Universitātē. Pēc mācību beigām kļuva par garīdznieku. Līdzīgi kā Dantem bija mūza Beatriče, arī Petrarkam bija mūza — Laura, kuru 1327. gada 6. aprīlī sastapa Aviņonā. Petrarka apmetās uz dzīvi Aviņonas pievārtē, kur ar pārtraukumiem nodzīvoja 16 gadus, pamazām kļūdams par slavenu dzejnieku. 1341. gadā Romā svinīgi tika kronēts ar lauru vainagu. 1353. gadā pameta Voklīzu un pārcēlās uz Itāliju. Iesākumā dzīvoja Milānā, vēlāk pārcēlās uz Venēciju.