Cjinu dinastija
Skaties arī jēdzienu ar līdzīgu nosaukumu: Cjiņu dinastija. Cjinu dinastija (ķīniešu: 清朝, piņjiņs: Qīng Cháo), pazīstama arī kā Mandžūru dinastija, bija pēdējā imperiālā Ķīnas dinastija, kas valdīja mūsdienu Ķīnas un Mongolijas teritorijās no 1644. gada, kad tika gāzta Minu dinastija, līdz 1912. gadam, kad tika pasludināta Ķīnas Republika. Cjinu dinastiju dibināja mandžūru Aisingjoro klans. Cjinu dinastija, pasludināta jau 1636. gadā, bija veiksmīgākā no Ķīnā valdījušajām iekarotāju dinastijām. Tās varas laikā Ķīna sasniedza savu lielāko teritoriju, kam sekoja teritoriju zaudēšana Krievijas Impērijai, Rietumvalstīm un Japānai. 18. gadsimts bija dinastijas lielākā uzplaukuma laiks, kad tā pārvaldīja visplašāko teritoriju ar vislielāko pavalstnieku skaitu. Šajā laikā Cjinu dinastija pārvaldīja visu pašreizējās Ķīnas teritoriju, Mandžūriju, Mongoliju, Tibetu, un Amūras kreisā krasta zemes, kas kopumā bija 13 miljoni km2. 19. gs. otrajā pusē valstī pieauga ārvalstu ietekme Ķīnā, kas noveda pie impērijas novājināšanās.