Priekules Ikars
Priekules Ikars jeb Toms Johansons, dažos avotos arī Edas Varacepļa kalējs un Jāņa dēls Zviedris, ir kalējs, kas 17. gadsimtā dzīvojis Korfiem piederošajā Priekules muižā un pēc Grobiņas pilskunga iecirkņa tiesas lēmuma esot pie Grobiņas pils sadedzināts uz sārta par mēģinājumu nolaisties no Priekules baznīcas torņa ar pašizgatavotiem spārniem. Pats lidojums noticis 1670. gada 21. oktobrī. Kalējs daudzu skatītāju priekšā esot nolidojis divas verstis, pēc kā lauzis kāju piezemējoties. Tādējādi viņam neizdevās realizēt plānu aizlidot līdz Skodai, par ko barons Korfs veiksmes gadījumā viņam bijis solījis 500 zelta dukātu. Par Ikara lidojumu tolaik izskanēja dažādi viedokļi, no slavēšanas līdz apvainojumiem dieva iedibinātās kārtības pārkāpšanā. Priekules barons Korfs savas muižas kalēju aizstāvējis. Pēc lidojuma viņš izsludinājis kalēju Polijas karaļa aizsardzībā un rudenī viņu stiprā eskorta pavadībā vedis uz Viļņu. Bet uz leišu robežām eskortam uzbrukuši Grobiņas amtmaņa jātnieki, izklīdinājuši kalēja pavadoņus, pašu kalēju sagūstījuši un aizveduši uz Grobiņu, kur lidoni apsūdzējuši ķecerībā, notiesājuši kā burvi un velna sabiedroto un pēc tiesas lēmuma sadedzināja uz sārta. 2009. gadā Dailes teātris iestudēja Māras Zālītes un Ulda Marhilēviča muzikālo drāmu "Priekules Ikars" divos cēlienos. Mūsdienās katru vasaru Priekulē notiek ikgadēji "Ikara svētki".