Tartars
Klasiskajā sengrieķu mitoloģijā zem Urāna (debesis), Gajas (zeme) un Pontas (jūra) atrodas Tartars. Tā ir zema, drūma vieta, ko varētu saukt par bedri vai bezdibeni. Tas ir kā ciešanu cietoksnis, kas atradās zem Grieķu pazemes valstības. Platons rakstījis, ka pēc nāves dvēseles tika tiesātas un tās, kuras saņēma sodu, tika sūtītas uz Tartaru. Tartars bija viena no pirmatnējām būtnēm (piemēram, zeme un laiks). Tartars tika izmantots kā cietums, kurā uzturējās visļaunākie nelieši, piemēram, Krons un citi titāni, kuri mēģināja gāzt Zevu. Gaja un Urāns iemeta tur savus bērnus, jo tie bija pārāk neglīti. Piemēram, simtrokaiņus, ciklopus un gigantus.