Vetulikolijas
Vetulikolijas (Vetulicolia) ir izmirušu jūras dzīvnieku tips (vai apakštips), kas dzīvoja kembrija periodā. To ķermenis sastāvēja no divām daļām: apjomīgas priekšējās daļas, kuras priekšgalā atradās mute, un aizmugurējās daļas, kas dalījās septiņos segmentos un pildīja astes funkciju. Priekšējās daļas sānos rindā izvietotas piecas atveres, kas tiek interpretētas kā žaunu atveres, līdzīgas kā nēģiem. Visiem vetulikoliju pārstāvjiem netiek konstatētas nekādas ekstremitātes, nedz arī taustekļi. Arī acis nav sastopamas. Ķermeņa apgabals, kur savienojas priekšējā un aizmugurējā daļa, ir nedaudz sašaurināts. Ķermeņa garums pārsvarā ir līdz 10 cm, atsevišķos gadījumos līdz 20 cm. Vetulikoliju radniecība pagaidām nav nosakāma. Atsevišķas īpašības (posmots ķermenis) tuvina tos posmkājiem, bet citas īpašības (žaunu atveres) tuvina agrīnajiem otrmutniekiem. Bez tam to rīkles dibenā tika konstatēts endostils, t.i. rieva, pa kuru skropstiņas dzen gļotas kopā ar barības daļiņām, kas arī ir raksturīgs zemākajiem hordaiņiem. Ķermeņa aizmugurējā daļa, līdzīgi hordaiņiem, galā veido astes spuru. Taču atšķirībā no hordaiņiem, kam astes daļa atrodas aiz anālās atveres un nesatur ķermeņa dobumu, vetulikolijām zarnu trakts iet cauri visai astes daļai un anālā atvere atrodas astes segmenta pašā galā. Kaut arī šīm ķermeņa daļām ir līdzīga funkcija, taču iekšējā uzbūve tām ir atšķirīga. Priekšējā galā izvietotā mute daudzām ģintīm ir apaļa, un to sedzošie zobiņi izvietoti ap muti koncentriski. Attiecīgi, mutes aparātam ir radiāla simetrija, un pēc šīs pazīmes, lai cik tas dīvaini nebūtu, vetulikolijas attālināti atgādina dažus velteniskos tārpus. Arī ekstremitāšu un taustekļu trūkums varētu ļaut vetulikolijas pieskaitīt tārpiem, taču ķermenim raksturīgā kurkuļa forma ar paplašinātu priekšējo daļu šādu iespēju izslēdz. Zinātnieku lielākā daļa līdz 2001. gadam vetulikolijas uzskatīja par bezkāju posmkājiem, taču tagad uzskata tos par agrīnajiem otrmutniekiem. 2014. gadā pētītās vetulikoliju fosilijas norāda uz hordām līdzīgām struktūrām, kas ļāva secināt, ka tās ir agrīnie hordaiņi un, iespējams, radniecīgi mūsdienu tunikātiem. 2017. gada pētījumi visdrīzāk norāda uz to, ka vetulikolijas ir saistītas ar Saccorhytus, citu agrīno otrmutnieku grupu, kaut arī citi pētnieki norāda uz to, ka Saccorhytus ir kutikulārie, nevis otrmutnieki.