Cilvēka ģeogrāfija
Cilvēka ģeogrāfija ir ģeogrāfijas nozare, kas pēta modeļus un procesus, kas nosaka cilvēka mijiedarbību ar vidi, īpaši pievēršot uzmanību cilvēka aktivitātes telpiskajai izplatībai uz Zemes virsmas. Cilvēka ģeogrāfijas galvenais uzsvars nav uz Zemes fizisko ainavu (sk. fiziskā ģeogrāfija), taču tā ir cieši saistīta ar to, jo cilvēku aktivitātes lielā mērā nosaka tieši fiziskās ģeogrāfijas aspekti. Šajā ziņā aizvien lielāko lomu kā tilts starp abām zinātnes nozarēm ieņem vides ģeogrāfija. Cilvēka ģeogrāfija ir metodoloģiski daudzveidīga un lieto gan kvalitatīvās metodes, gan kvantitatīvās metodes, tai skaitā gadījumu izpēti (case study), statistisko analīzi u.c. Par cilvēka ģeogrāfijas kā disciplīnas izveidotājiem uzskata Aleksandru Humboltu, kas pētīja cilvēka un vides mijiedarbības aspektus, kā arī Frīdrihu Ratcelu.