Dahavas koncentrācijas nometne
Dahavas koncentrācijas nometne (vācu: Konzentrationslager (KZ) Dachau) bija pirmā no nacistu koncentrācijas nometnēm Vācijā. Paredzēta politiskajiem ieslodzītajiem. Atradās Dahavā, kas atrodas aptuveni 16 km uz ziemeļiem no Minhenes. Kļuva par modeli un treniņu centru pārējām SS veidotajām nometnēm. Dibināta 1933. gada 10. martā, nedaudz vairāk nekā 5 nedēļas pēc Ādolfa Hitlera kļūšanas par kancleru. Dahavas galvenajā koncentrācijas nometnē tās pastāvēšanas laikā pabija vismaz 160 tūkstoši ieslodzīto, vismaz 32 tūkstoši nomira no slimībām, nepietiekama uztura, nāvessoda izpildes, neskaitāms daudzums cilvēku tika pārvietoti uz nāves nometnēm Vācijas okupētajā Polijā. 1942. gadā tika izveidota gāzes kamera, tomēr tā palika neizmantota. Uz gāzes kameru nosūtāmos aizveda uz citām koncentrācijas nometnēm. Dahavā vācu ārsti un zinātnieki veica eksperimentus ar ieslodzītajiem. Tika pārbaudīts, kā cilvēks reaģē uz atmosfēras spiediena krasām izmaiņām. Vēl tika pētīta siltasiņu radību saldēšanas ietekme. Ieslodzītie tika inficēti ar malāriju, pēc tam tika ārstēti ar zālēm, kuru lietošanas sekas nebija zināmas. Tika pētīta jūras ūdens dzeršanas, kā arī neēšanas un nedzeršanas ietekme. Šie eksperimenti un skarbie dzīves apstākļi, kas turpinājās visu Otrā pasaules kara laiku, padarīja Dahavu par vienu no vislabāk pazīstamajām nometnēm. Pēc kara šīs un citu nometņu zinātnieki un ārsti tika tiesāti Nirnbergā "Ārstu prāvā", septiņiem ārstiem tika piespriests nāvessods. Dahavas koncentrācijas nometni 1945. gada 29. aprīlī atbrīvoja amerikāņi.