Virsmas raupjums
Virsmas raupjums jeb negludums ir cieta materiāla virsmas negludumu — izciļņu un ieplaku — kopa ar relatīvi mazu soli bāzes garumā. Virsmas negludums neizbēgami rodas, kas izstrādājums tiek izgatavots, notiekot berzei starp griezējinstrumentu un izstrādājumu, pastāvot vibrācijām, veidojoties apstrādājamās virsmas plastiskām deformācijām skaidu dēļ un citu cēļoņu dēļ. Izstrādājumiem virsmas raupjums tiek noteikts, ievērojot to ekonomisko lietderību ražošanā un funkcionālās prasības ekspluatācijā. Raupjums ietekmē detaļu mehānisko un ķīmisko izturību, izskatu, salāgojamām detaļām — iegūstamās sēžas. Virsmas raupjuma termini un parametri noteikti standartā LVS EN ISO 4287:2002. Šis standarts nav attiecināms uz plūksnainiem materiāliem, kā arī tādiem virsmas defektiem kā plaisas.