Apzīmētājs
Apzīmētājs jeb atribūts (latīņu: attributum — ‘piešķirtais’) ir teikuma palīgloceklis, kas raksturo lietvārdu vai arī kādu tā nozīmē lietotu vārdu. Vairākās indoeiropiešu valodās, tai skaitā latviešu valodā, tiek izšķirts saskaņotais un nesaskaņotais apzīmētājs. Saskaņotais apzīmētājs ar lietvārdu saskaņojas dzimtē, locījumā un skaitlī. Apzīmētājs izsaka pazīmi, kā arī īpašību, konkrētāk: īpašību, piederību, vielu, noderību, saturu, sastāvu, darbības subjektu, darbības objektu un daudzumu. Latviešu valodā tas parasti atrodas pirms apzīmējamā vārda. Apzīmētājs teikumā atbild uz jautājumiem kāds?, kurš?, cik?, kā?. Tas teikumā var tikt izteikts ar īpašības vārdu, skaitļa vārdu, vietniekvārdu, lokāmo divdabi, lietvārdu ģenitīvā, darbības vārdu nenoteiksmē, deklinējamu vārdu ar prievārdu vai saitiņu. Tēlaini apzīmētāji tiek saukti par epitetiem.