Jēkaba kāpnes
Jēkaba kāpnes nozīmē kāpnes uz debesīm, kas savieno zemi ar debesīm, cilvēku pasauli ar dievišķo pasauli un katru cilvēku ar Dievu. (Līdzīga saite Bībelē ir arī varavīksne.) Jēkaba kāpnes attēlo daudzas pareizticīgo ikonas un Romas katoļu svētbildes. Arī laicīgajiem māksliniekiem Jēkaba kāpnes ir iemīļota tēma, jo caur to iespējams atklāt cilvēka un Dieva attiecības, Dieva žēlastību un derību ar cilvēku, kā arī cilvēka mūžīgās alkas pēc dievišķā. Stāsts par Jēkaba kāpnēm ir daudznozīmīgs Vecās Derības sižets, kurā atklājas cilvēka un Dieva savstarpējās attiecības. Šajā stāstā attēlota spilgta teofanija (Dieva parādīšanās redzamā veidā) un aprakstīti Dieva vēstneši eņģeļi, kas kāpj pa debesu kāpnēm augšup un lejup. Jēkabs debesu kāpnes ar eņģeļiem un Dievu kāpņu galā redz sapnī. Pēc pamošanās viņš pārdzīvotā iespaidā zvēr turēties pie Dieva.