Elagabals
Elagabals (Elagabalus, dzimis ap 203. gadu, miris 222. gada 11. maijā), zināms arī kā Heliogabals (Heliogabalus) vai Marks Aurēlijs Antonins (Marcus Aurelius Antoninus), bija Romas imperators no Severanu dinastijas, kurš valdīja no 218. līdz 222. gadam. Kļuvis par valdnieku 14 gadu vecumā un viņa samērā neilgo valdīšanu aizēnoja neskaitāmi seksa skandāli un pretrunīgi vērtētas reliģiskās prakses. Dzimis Emesas pilsētā (mūsdienu Himsā), Sīrijā dižciltīgā arābu cilmes ģimenē. Jau kopš bērnības kalpojis par vietējās dievības - saules dieva Elagabala augstāko priesteri. Bijis imperatora Karakallas brālēns un pēc viņa nogalināšanas ar savas vecāsmātes Jūlijas Mēzas palīdzību kļuvis par valdnieku, kad ātri tika nogalināts Karakallas pēctecis Makrīns. Elagabals zināms ar necieņas izrādīšanu romiešu tradicionālajai reliģijai un seksuālās dzīves normām. Aizvietojis Romas panteona augstāko dievu Jupiteru ar savu pārstāvēto dievību Elagabalu un piespieda vadošās valsts amatpersonas to pielūgt. Īsā laika posmā apprecējās četras reizes, viena no sievām bija vestāliete, dieves Vestas priesteriene, kuru pienākums bija uzturēt mūžīgo uguni un visu mūžu saglabāt jaunavību. Tajā pašā laikā ir zināmi arī vairāki vīriešu dzimuma mīļākie. Politiski ievērojamākie veikumi bija vairāku dumpju apspiešana austrumos, kā arī ceļā uz Romu 218-219. gadā nogalināti vairāki ietekmīgi Makrīna atbalstītāji. Ar savu nepieņemamo uzvedību pilnībā atsvešināja no sevis senātu, pretoriāņu gvardi un vienkāršos iedzīvotājus. Neapmierinātībai pieaugot, 222. gadā pretoriāņu gvarde nogalināja Elagabalu. Atentāta organizēšanā piedalījās viņa vecāmāte Jūlija Mēza, kas savulaik bija palīdzējusi viņam nokļūt tronī. Pēc viņa nāves par jauno valdnieku tika pasludināts Elagabala brālēns Severs Aleksandrs. Pats Elagabals kļuva par upuri Romas damnatio memoriae politikai. Viņa vārds tika izdzēsts no vēstures un vizuālie atveidojumi vai nu iznīcināti vai pārveidoti viņa pēcteča vajadzībām.