Sidabrenes nopostīšana pēc žemaišu iebrukuma Līvzemē
Sidabrenes nopostīšana pēc žemaišu iebrukuma Līvzemē notika 1289./1290.gada ziemā drīz pēc ordeņa mestra iebrukuma Zemgalē 1289. gada ziemā. Žemaišu un zemgaļu apvienotais karaspēks ar apmēram 7000 karavīriem pāri aizsalušajai Daugavai iebruka Rīgas arhibīskapijas zemēs. Ordeņa mestrs Kūno spēja izveidot vien 2500 vīru lielu karaspēka vienību, kuras lielāko daļu veidoja 1800 kuršu karavīru. Livonijas ordeņa mestrs Kūno, redzot, ka nespēs uzveikt iebrucējus, pameta likteņa varā arhibīskapa zemju iedzīvotājus un sūtīja karaspēku postīt Zemgali. Kuršu karapulks Kuldīgas komtura vadībā uzbruka Dobelei, nodedzināja pilsētu, bet pili neieņēmis, tālāk devās tālāk uz Kurzemi. Otrs karapulks ar Mītavas un Heiligenbergas piļu karavīriem no Jelgavas pils gar Platones un Sidrabes upēm devās uz Sidabrenes pilskalnu, kur uzbruka pilskalnam, nopostīja pilsētu un nogalināja ap 250 pilsētas aizstāvju.