Ričards Kudenhovs-Kalergi
Ričards Nikolauss Eijiro, Kudenhova-Kalergi ģimenes grāfs (Richard von Coudenhove-Kalergi; 1894. gada 16. novembris — 1972. gada 27. jūlijs) bija austriešu-japāņu politiķis, filozofs un Kudenhova-Kalergi grāfs. Eiropas integrācijas pionieris, kurš 49 gadus strādāja par Paneiropas Savienības dibinātāju. Viņa tēvs bija austriešu-ungāru diplomāts Heinrihs fon Kudenhovs-Kalergi un māte Mitsuko Aojama, naftas tirgotāja, senlietu tirgoņa un Tokijas reģiona zemes īpašnieka meita. Viņa bērnības vārds Japānā bija Aojama Eijiro. Viņš kļuva par Čehoslovākijas pilsoni 1919. gadā, pēc tam pieņēma Francijas pilsonību no 1939. gada līdz dzīves beigām. Viņa pirmā grāmata Pan-Europa tika publicēta 1923. gadā, kurā bija iekļauta Pan-Europa kustības pieteikšanās forma, pēc kuras 1926. gadā Vīnē notika pirmais kongress. 1927. gadā Aristids Briāns tika ievēlēts par Paneiropas kustības goda priekšsēdētāju. Alberts Einšteins, Tomass Manns un Zigmunds Freids bija sabiedrības darbinieki, kuri regulāri apmeklēja Paneiropas kongresus. Kudenhovs-Kalergi bija pirmais Kārļa Lielā balvas saņēmējs 1950. gadā. 1972. — 1973. Mācību gads Eiropas koledžā tika nosaukts viņa godā. Kudenhovs-Kalergi ierosināja Bēthovena "Oda priekam" kā Eiropas Savienības himnas mūziku. Viņš arī ierosināja Eiropas dienu, Eiropas pastmarku un daudzus kustības priekšmetus (piemēram, nozīmītes un vimpeļus). Daudzas viņa filozofijas ietekmēja filozofs un teologs Pauls Lavlers.