Roberts Oltmens
Roberts Bernards Oltmens (angļu: Robert Bernard Altman; dzimis 1925. gada 20. februārī, miris 2006. gada 20. novembrī) bija amerikāņu kinorežisors, scenārists un kinoproducents. Piecas reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais režisors. Oltmens ir viens no spilgtākajiem "Jaunās Holivudas" (New Hollywood) jeb "amerikāņu jaunā viļņa" pārstāvjiem. Viņš tiek salīdzināts ar tādiem režisoriem kā Mārtinu Skorsēzi, Vudiju Allenu, Sidniju Lūmetu un Frānsisu Fordu Kopolu. Oltmens tiek uzskatīts par vienu no ievērojamākajiem un ietekmīgākajiem amerikāņu kinorežisoriem. Divas no Oltmena filmām — "Našvila" (1975) un "Gosforda parks" (2002) — tika nominētas Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā filma. Par filmām "Lazarete" (1970), "Našvila", "Spēlmanis" (1992), "Īsceļi" (Short Cuts, 1993) un "Gosforda parks", ticis nominēts Kinoakadēmijas balvai kā labākais režisors. 2006. gadā saņēmis Kinoakadēmijas goda balvu. Viņš ir viens no trim režisoriem (kopā ar Anrī Žoržu Kluzo un Mikelandželo Antonioni), kurš ir ieguvis gan Zelta lāci Berlīnes starptautiskajā kinofestivālā, gan Zelta lauvu Venēcijas kinofestivālā, gan arī Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā. Režisējis arī tādas filmas kā McCabe & Mrs. Miller (1971), The Long Goodbye (1973), 3 Women (1977) un "Papaijs" (1980).