Reliģiskās organizācijas Latvijā
Reliģiskās organizācijas Latvijā ir Latvijas Republikā reģistrētās draudzes, reliģiskās savienības (baznīcas), diecēzes un nodaļas. To definē un šo organizāciju darbību Latvijā regulē 1995. gadā pieņemtais Reliģisko organizāciju likums. Reliģiskās organizācijas var iegūt arī sabiedriskā labuma organizāciju statusu, ja tās veic sabiedriskā labuma darbības. Likums nosaka sekojošus reliģisko organizāciju veidus: Draudze, kas uz brīvprātības principa pamata apvienojas vienas reliģijas vai konfesijas ticīgie, lai noteiktā apdzīvotajā teritorijā veiktu reliģisko darbību, kā arī cita veida darbību, ievērojot spēkā esošos likumdošanas aktus. Reliģiskā savienība (baznīca), kas apvieno šajā likumā noteiktajā kārtībā reģistrētās vienas konfesijas draudzes. Diecēze, kas ir attiecīgās konfesijas kanoniskajos noteikumos paredzēta reliģiskās savienības (baznīcas) organizatoriskās struktūras teritoriāli administratīva vienība, kuru pārvalda bīskaps. Nodaļa, kas ir attiecīgās reliģiskās savienības (baznīcas) statūtos (satversmē, nolikumā) paredzēta atsevišķu draudžu izveidota reliģiskās savienības (baznīcas) organizatoriskās struktūras vienība ar atsevišķu pārvaldības kārtību un pārvaldes institūciju.