Maršrutēšana
Maršrutēšana ir trafika ceļa izvēles process vienā vai vairākos tīklos, kā arī starp tiem. Parasti maršrutēšana notiek daudzos tīklos, tostarp ķēžu komutācijas tīklos, piemēram, publiskajā komutācijas telefonu tīklā (angl. public switched telephone network jeb PSTN), un datortīklos, piemēram, Internetā. Pakešu komutācijas tīklos maršrutēšana ir augstāka līmeņa lēmumu pieņemšana, kas novirza tīkla paketes no to avota uz galamērķi caur starpposma tīkla mezgliem, izmantojot īpašus pakešu pārsūtīšanas mehānismus. Pakešu pārsūtīšana ir tīkla pakešu pārsūtīšana no viena tīkla interfeisa uz citu. Starpmezgli parasti ir tīkla aparatūras ierīces, piemēram, maršrutētāji, vārtejas, ugunsmūri vai tīkla komutatori. Universālie datori  arī pārsūta paketes un veic maršrutēšanu, lai gan tiem nav šim uzdevumam īpaši optimizētas aparatūras. Maršrutēšanas process parasti virza pārsūtīšanu, pamatojoties uz maršrutēšanas tabulām. Maršrutēšanas tabulas saglabā ierakstu par maršrutiem uz dažādiem tīkla galamērķiem. Maršrutēšanas tabulas var norādīt administrators, tās var apgūt, novērojot tīkla trafiku, vai tās var izveidot ar maršrutēšanas protokolu  palīdzību. Maršrutēšana šī jēdziena šaurākā nozīmē bieži attiecas uz IP maršrutēšanu un tiek pretstatīta tiltam. IP maršrutēšana pieņem, ka tīkla adreses ir strukturētas un līdzīgas adreses nozīmē tuvumu tīklā. Strukturētas adreses ļauj ar vienu maršrutēšanas tabulas ierakstu attēlot maršrutu uz ierīču grupu. Lielos tīklos strukturētā adresēšana (maršrutēšana šaurā nozīmē) pārspēj nestrukturētu adresēšanu (tiltošanu). Maršrutēšana ir kļuvusi par dominējošo adresācijas veidu internetā. Tiltu veidošana joprojām tiek plaši izmantota lokālajos tīklos.