Mārtiņš Lācis
Mārtiņš Lācis (dzimis 1888. gada 16. decembrī, miris 1938. gada 20. martā), īstajā vārdā Jānis Sudrabs, bija latviešu izcelsmes padomju revolucionārs un rakstnieks. Piedalījās 1905. gada revolūcijā. 1908. gadā ieguvis skolotāja tiesības, strādājis par skolotāju Rīgā, propagandēja LSD. Vēl ir strādājis par mērnieku. 1913. gadā kļuva par Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas Tveras grupas Maskavā vadītāju. 1915. gadā pēc apcietināšanas tika izsūtīts uz Irkutskas guberņu. 1917. gada Oktobra revolūcijas Krievijā dalībnieks. No 1919. līdz 1921. gadam vadīja Ukrainas Ārkārtējo komisiju. T.s. "sarkanā terora" koncepcijas autors. Rakstījis dzeju, stāstus. Saņēmis PSRS Sarkanā Karoga ordeni un Darba Sarkanā Karoga ordeni. Lielā terora laikā 1937. gada 29. novembrī apcietināts, 1938. gada 20. martā nogalināts un aprakts Butovas poligonā. 1956. gadā reabilitēts.