Jakobīņi
Jakobīņi (franču: jacobins) bija ietekmīgs politisks klubs Franču revolūcijas laikā. 1790. gada pavasarī, revolūcijai pieņemoties spēkā, Parīzē, dominikāņu Sv. Jēkaba klosterī Nacionālās sapulces Bretaņas deputātu frakcija un to domubiedri nodibināja Konstitūcijas draugu klubu (vēlāk šo klubu tautā sāk dēvēt par jakobīņiem), kurš vēlāk pārauga par radikālu politisko partiju, kurai bija ļoti liela ietekme uz Franču revolūcijas gaitu. Par kluba pirmo prezidentu tika ievēlēts Maksimiljēns Robespjērs (Maximilien Robespierre), tā labējo spārnu vadīja Žoržs Dantons, bet kreisā spārna līderis bija Žans Pols Marats (Jean-Paul Marat). Līdz 1791. gadam jakobīņi bija konstitucionālās monarhijas piekritēji. Ap 1793. gadu jakobīņi bija ietekmīgākais politiskais spēks Francijā, uzstājās par valsts saliedēšanu, aizsardzības pastiprināšanu, teroru pret kontrrevolūciju. 1793. gadā jakobīņi savās rokās bija koncentrējuši varu valstī un ieviesa diktatūru. Pēc IX termidora apvērsuma, jakobīņu klubs tika slēgts (1794. gada novembrī), pati partija aizliegta.