Balfūra nota
1918. gada 11. novembrī parakstītā Balfūra nota bija oficiāla vēstule Latviešu Nacionālās padomes pilnvarotajam pārstāvim Zigfrīdam Annam Meierovicam, kurā Lielbritānijas un Īrijas Apvienotās karalistes ārlietu ministrs Artūrs Džeimss Balfūrs rakstiski apstiprināja 23. oktobra sarunā deklarēto savas valsts apņemšanos atzīt Latvijas Nacionālo padomi kā de facto neatkarīgu struktūru un Z. A. Meierovicu kā neoficiālu Latvijas Pagaidu valdības diplomātisko pārstāvi. Tas tiek uztverts kā pirmais oficiālais apstiprinājums Sabiedroto valstu gatavībai sākt Latvijas valsts neatkarības atzīšanas procesu, kas noslēdzās ar Latvijas Republikas de iure atzīšanu Sabiedroto konferencē 1921. gada 26. janvārī (Briāna nota).