Salaspils svīta
Salaspils svīta (D3slp) ir augšdevona Frānas stāva Dubņiku horizonta litoloģiski faciāla stratigrāfiskā vienība Latvijā, kas ir izplatīta lielā valsts teritorijas daļā. Valsts ziemeļaustrumos Salaspils svītu faciāli nomaina Dubņiku svītas kaļķakmeņi un māli, bet Latvijas dienvidrietumos un Lietuvā Pasvales svītas dolomīti un anhidrīti. Salaspils svīta uzguļ Pļaviņu svītas nogulumiem, un to nosedz Daugavas svītas nogulumi. Šaurā joslā (1-15 km) gar izplatības ziemeļu malu un platākā joslā (līdz 50 km) gar dienvidu malu Salaspils svītas nogulumus sedz kvartāra nogulumu sega. Šajās joslās svītas nogulumi veido dabiskus atsegumus Ventas, Abavas, Mēmeles, Daugavas, Pērses, Lielās un Mazās Juglas, Gaujas, Kiras un Vjadas krastos. Slāņu biezums valsts dienvidaustrumos 6-12 m, Baldones valnī un Parovējas ieplakā 14-20 m, bet Kurzemē 8-19 m. Svītas nosaukums veidots no stratotipiskā griezuma rajona (Nāves sala, Salaspils, Saurieši).