Erlenmeijera kolba
Erlenmeijera kolba jeb koniskā kolba ir konusveidīga kolba, ko izmanto tāpat kā apaļo stāvkolbu, bet no tās ir ērtāk savākt nogulsnes. Erlenmeijera kolbai ir plakans dibens, konisks korpuss un cilindrisks kakliņš. Trauks nosaukts vācu ķīmiķa Emīla Erlenmeijera vārdā, kurš 1861. gadā ieviesa šo kolbu laboratoriju praksē. Koniskajām kolbām bieži ir iedaļas aptuvenai ielietā šķidruma tilpuma noteikšanai, kā arī īpašs kodināta stikla vai rupjas emaljas laukumiņš, uz kura var rakstīt ar zīmuli. Kolbas kaklam ir viegli noapaļotas malas, lai to būtu ērtāk aizvērt ar gumijas vai plastmasas aizbāzni. Ir arī koniskās kolbas ar šlifa kakliem, kuras izmanto hermētiskās sintēzes iekārtās. Kolbas koniskā forma ļauj viegli samaisīt tās saturu, to kratot ar roku vai izmantojot speciālus kolbu kratītājus vai magnētiskos maisītājus. Kolbas šaurais kakls pasargā šķidrumu no izšļakstīšanās, turklāt šķidrums no tās iztvaiko lēnāk, nekā no vārglāzes. Šī kolba arī daudz grūtāk apgāžas, nekā citu veidu kolbas.