Mīlestība
Šis raksts ir par jūtām. Par filmu skatīt rakstu Mīlestība (filma). Mīlestība ir dziļas, uz cilvēka iekšējo pasauli vērstas un noturīgas jūtas, kas rodas pret kādu citu cilvēku, cilvēku grupu vai personai nozīmīgu parādību. Mīlestība parasti izpaužas mijiedarbībā ar dzimumdziņu.[nepieciešama atsauce] Tās ir vienas no cilvēka augstākajām jūtām.[nepieciešama atsauce] Tas ir īpašs psihofizioloģisks stāvoklis, kas cieši saistīts ar augstāko nervu darbību.[nepieciešama atsauce] Dažas mīlestības izpausmes, kā pieķeršanās un uzticība, ir novērojamas arī augstāk attīstītajiem dzīvniekiem. Mīlestība ir pretstats egoismam. Ja egoistiska tieksme ir sevī centrēta, tad mīlestība ir citos centrēta, kas ir jebkurš cits, kas ir ārpus cilvēka paša ego. Spēju sajust mīlestību var arī dzīvnieki, kas uz to tiecas, bet no savas gribas mīlēt bez nosacījuma spēj tikai cilvēks. Absolūta beznosacījuma mīlestība sastopama ļoti reti. Beznosacījuma mīlestība (agape) ir augstākā mīlestības izpausme, kuru sauc arī par mīlestības pilnību, tā emocionāli izpaužas kā savienošanās ar visu. Pretstats ir atdalīšanās, šķiršanās (vērsta uz sevi, prom no visa, kas izpaužas kā naids). Pamatojoties uz izpētītajām versijām par mīlestības iedarbību uz cilvēka prātu, atklāts, ka liela daļa no hormoniem, kas iemīloties nokļūst cilvēka smadzenēs, ir pozitīvi iedarbojušies uz cilvēka psihi un palīdz uzlabot domāšanu. Mīlestība ir kā vējš, to nevar redzēt, bet to var just.