Treblinkas nāves nometne
Treblinkas nāves nometne (vācu: Vernichtungslager Treblinka) bija nāves nometne Nacistiskās Vācijas okupētajā Polijā Otrajā pasaules karā. Atrodas netālu no Treblinkas ciema Mazovijas vojevodistē (ap 80 km uz ziemeļaustrumiem no Varšavas). Darbojās no 1942. gada jūlija līdz 1943. gada oktobrim. Nometnes gāzes kamerās tika nogalināti 700—900 tūkstoši ebreju un ap 2000 čigānu. Tikai Aušvicas nometnē tika nogalināts vairāk ebreju nekā Treblinkā. Treblinkā bija divas vienības. Treblinka-I bija darba nometne, kurā ieslodzītie strādāja grants karjerā vai apūdeņošanas zonā un mežā, kur nozāģēto koku izmantoja krematorijas kurināšanā. Laikā no 1941. līdz 1944. gadam vairāk nekā puse no 20 tūkstošiem ieslodzīto mira no masu nāvessodiem, bada, slimībām, sliktas izturēšanās. Treblinka-II bija nāves nometne. Neliels skaits vīriešu, kuri netika nogalināti uzreiz pēc ierašanās nometnē, kļuva par vergu darba vienību locekļiem, kas bija spiesti apglabāt upuru ķermeņus masu kapos. Gāzes kameru operācijas beidzās 1943. gada oktobrī pēc Sonderkommandos sacelšanās tā paša gada augustā. Vairāki etniskie vācu SS sargi tika nogalināti. No nometnes izbēga 200 ieslodzīto, vēlāk notika pakaļdzīšanās, pēc kuras izdzīvoja gandrīz 100 cilvēku no ieslodzītajiem. Slēgta 1943. gadā. Pēc kara valdība iegādājās daļu no zemes, kur atradās nometne, uz izveidoja akmens memoriālu. 1964. gadā tika tiesāts pirmais no bijušās nometnes personāla par nometnē izdarītajiem kara noziegumiem.