Mogiļevas metropolija
Mogiļevas metropolija (krievu: Могилёвская митрополия) jeb Mogiļevas arhidiecēze (Могилёвский архидиоцез) bija Romas katoļu baznīcas province Krievijas Impērijā. Mogiļevas arhibīskaps faktiski bija Krievijas Impērijas katoļu garīgais vadītājs. Pretēji metropolijas nosaukumam, Mogiļevas arhibīskapi no 1849. gada rezidēja Sanktpēterburgā. Mogiļevas metropoliju kā Baltkrievijas bīskapiju ar 1773. gada uzkazu nodibināja Katrīna II pēc Polijas Pirmās dalīšanas, kad impērijā iekļāvās daudz katoļticīgo. 1782. gadā to pārdēvēja par Mogiļevas arhibīskapiju. Mogiļevas arhibīskapa pakļautībā bija visi Krievijas Impērijas (izņemot Polijas caristes) katoļticīgie. Latvijas teritorijā Latgales un Vidzemes katoļticīgo draudzes tieši ietilpa Mogiļevas arhibīskapijā, bet Kurzemes draudzes — Žemaitijas bīskapijā, kuras centrs līdz Janvāra sacelšanās sakāvei bija Varņi, pēc tam — Kauņa. Mogiļevas metropolija faktiski beidza pastāvēt līdz ar Krievijas Impērijas sabrukumu un nacionālo valstu nodibināšanos. Pēdējais Mogiļevas arhibīskaps bija Līksnā dzimušais vācbaltietis Eduards fon der Rops, bet pēdējais administrators — latvietis Boļeslavs Sloskāns.