Pink Floyd diskogrāfija
Grupas klasiskais sastāvs Britu rokgrupas Pink Floyd diskogrāfija sastāv no 14 studijas albumiem (no kuriem viens ir pa pusei studijas albums un pa pusei koncertalbums), 3 koncertierakstiem (neieskaitot apvienoto), 8 labāko dziesmu izlasēm, 4 ierakstu apkopojumiem, 1 minialbuma, 26 singliem, 25 mūzikas video un četriem video albumiem. Grupa izveidota 1965. gadā, sākumā tā kļuva populāra ar savu psihedēliskā un speisroka mūziku, vēlāk zināma ar savu progresīvā roka stilu. Grupa zināma ar filozofiskajiem dziesmu tekstiem, skaņu eksperimentiem, inovatīvo vāka attēlu mākslu, un grandiozajiem koncertšoviem. Tā saucama par vienu no rokmūzikas veiksmīgākajām grupām — aprēķināts, ka tās albumi kopā pārdoti 250 miljonos eksemplāru, kamēr ASV vien pārdoti 74,5 miljoni eksemplāri eksemplāri. Sešdesmito gadu beigās kā psihedēliskā roka grupa, kuras līderis bija Sids Barets, Pink Floyd guva lielus panākumus un bija viena no populārākajām Londonas pagrīdes vienībām. Bareta neadekvātās uzvedības dēļ viņš 1968. gadā tika nomainīts pret dziedātāju un ģitāristu Deividu Gilmoru, tajā pašā tika izdots grupas otrais studijas albums A Saucerful of Secrets, taču tajā Barets piedalās vien dažās dziesmās. 1969. gadā tika izdots grupas pirmais dubultalbums, kam tika dots nosaukums Ummagumma — pirmajā diskā bija vecāks koncertieraksts, otrajā — grupas dalībnieku solopriekšnesumi. Pamazām par grupas līderi kļuva basists un dziedātājs Rodžers Voterss, kurš tāds palika līdz pat viņa aiziešanai no grupas 1985. gadā. Septiņdesmito gadu vidū un beigās grupa ierakstīja četrus albumus, kas viņiem nodrošināja lielus vispasaules panākumus; visi, izņemot Animals, nokļuva ASV pirktāko albumu topa pirmajā vietā. The Dark Side of the Moon ir viens no visu laiku pārdotākajiem albumiem — aprēķināts, ka tas pārdots vairāk nekā 50 miljonos eksemplāru, turpretī The Wall ir visu laiku labāk pārdotais vairāku disku albums ASV. 1985. gadā Voterss vēlējās grupu likvidēt, sakot, ka tās muzikālais potenciāls ir iztērēts, taču palikušie grupas dalībnieki, Gilmora vadīti, tupināja koncertēt ar Pink Floyd vārdu. Pēc ārpustiesas vienošanās ar Votersu, grupa atkārtoja savus panākumus ar albumiem A Momentary Lapse of Reason (1987) un The Division Bell (1994).