Orgazmas
Orgazmas (gr. orgao – „degti aistra“) – didelės palaimos ir malonumo pojūtis, atsirandantis besibaigiant sueičiai arba kitokios lytinės iškrovos metu (dėl glamonių, masturbacijos, erotinių fantazijų ir kt.). Orgazmas yra trumpiausia, tačiau intensyviausia kopuliacinio ciklo fazė. Daugelio besimylinčiųjų vertinamas kaip pagrindinis sekso tikslas. Orgazmas yra lytinio stimuliavimo pasekmė, turinti psichologinį, emocinį ir fiziologinį pagrindą. Tai įvairių struktūrinių ir funkcinių organizmo pokyčių pasekmė (visų pirma dubens, nugaros smegenų ir galvos smegenų, kurie sąlygoja dubens srities nevalingus raumenų susitraukimus ir tuo pačiu pas vyrus ejakuliaciją, o pas moteris palengvina spermos judėjimą reprodukciniame trakte. Orgazmo metu pakyla kraujospūdis, padažnėja kvėpavimas, beveik padvigubėja pulsas. Patiriant orgazmą jaučiama euforija, neretai aimanuojama, kartais nestipriai stenama ar net šaukiama, verkiama, juokiamasi. Orgazmas tetrunka keletą sekundžių ir įvyksta susidarius didžiausiai lytinei įtampai. Susidarant orgazmui moterims daugiausia dalyvauja varputė, makštis ir gimda, o vyrui – varpa, prostata ir sėklinės pūslelės. Kiekvieno iš šių organų jaudrumas turi didelę svarbą orgazmui, kadangi jie lemia individualius orgazmo ypatumus – jo intensyvumą, trukmę, žmogaus elgesį sueities ir orgazmo metu. Pas vyrus orgazmas dažniausiai sutampa su ejakuliacija. Beje, orgazmo metu moterys taip pat gali ejakuliuoti. Patiriamo orgazmo intensyvumas ir malonumo laipsnis priklauso nuo daugelio aplinkybių: susilaikymo trukmės, nuotaikos, partnerio patrauklumo, meilės jausmo, bendrų nuostatų sekso atžvilgiu ir kt. Moterų gebėjimas patirti orgazmą labai skiriasi. Tai priklauso nuo daugelio aplinkybių: ankstesnės lytinių santykių patirties (teigiamos ar neigiamos) ir kt. Nemažą įtaką turi ir lytinis auklėjimas, elgsenos stereotipai, kultūra.