Mariner 2
Mariner 2 – Veneros kosminis zondas, pirmasis JAV NASA Mariner programos kosminis aparatas sėkmingai įvykdęs misiją, taip pat pirmasis kosminis aparatas pasiekęs kitą planetą. „Mariner 1“ ir „Mariner 2“ kosminiai aparatai buvo „Ranger“ programos „Block I“ kosminio aparato supaprastinta versija. „Mariner 2“ kosminio aparato pagrindas – 1 m skersmens bazė, su pritvirtintais saulės elementų sparnais, moksliniais instrumentais bei antenomis. Mokslinę įrangą sudarė du radiometrai (mikrobangų ir infraraudonųjų spindulių), mikrometeoritų jutiklis, saulės plazmos jutiklis, krūvinių dalelių detektorius ir magnetometras. Šie įrengimai buvo sukurti taip, kad būtų galima išmatuoti temperatūrų pasiskirstymą Veneros paviršiuje, atlikti planetos atmosferos matavimus. „Mariner 2“ kosminis aparatas vaizdo kameros neturėjo (iš anksčiau buvo žinoma, jog Venerą gaubia storas blankių debesų sluoksnis). „Mariner 2“ pirmtakas „Mariner 1“ buvo prarastas, kai 1962 m. liepos 22 d. raketa - nešėja Atlas-Agena B, turėjusi pakelti „Mariner 1“ į orbitą, nukrypo nuo kurso. Praėjus mėnesiui po šios nesėkmės, 1962 m. rugpjūčio 27 d. „Mariner 2“ buvo sėkmingai pakeltas ir pradėjo 3 su puse mėnesio trukusį skrydį į Venerą. Skrydžio metu jis užfiksavo saulės vėją – krūvinių dalelių judėjimą nuo Saulės, taip pat išmatavo tarpplanetines dulkes, kurios, kaip pasirodė, buvo retesnės, nei buvo manoma iki tol. Taip pat skrydžio metu „Mariner 2“ aptiko didelės energijos krūvinių dalelių, skriejančių iš Saulės, bei kosminių spindulių iš už Saulės sistemos ribų. 1962 m. gruodžio 14 d. „Mariner 2“, pasiekęs Venerą, tyrė ją radiometrais bei nustatė, kad planetą gaubia vėsūs debesys, o jos paviršiaus temperatūra yra labai aukšta.