Izoliuotos kalbos
Izoliuota kalba – tokia natūralioji žmonių kalba, kuri neturi jokio įrodyto genetinio ryšio su kitomis gyvosiomis kalbomis; t. y. tai kalba, kuri nėra kilusi iš prokalbės, bendros su kita kalba. Faktiškai, izoliuotoji kalba yra kalbų šeima, turinti tik 1 narį. Plačiausiai žinomos izoliuotos kalbos yra ainų kalba, baskų kalba, burušų kalba ir korėjiečių kalba, tačiau kai kurie kalbininkai teigia atradę kiekvienos iš jų genetinius ryšius su kitomis kalbomis (ir jas priskiria, atitinkamai, karasuk, Dene-Kaukazo ir Altajaus kalbų šeimoms). Kai kurios kalbos tapo izoliuotomis istoriniais laikais, kai išnyko visos kitos joms giminingos kalbos. Pvz., Pirahã kalba (vartojama Brazilijoje) yra paskutinė išlikusi mura kalbų šeimos atstovė, o kitos kalbos, pvz., baskų, išliko izoliuotomis per visą istorijoje aprašytą laikotarpį. Prie izoliuotų kalbų priskiriamos visos nesuklasifikuotos kalbos. Tačiau nesuklasifikuotomis įvardijamos tos kalbos, apie kurias nėra surinkta pakankamai patikimų duomenų ir kurios nėra moksliškai ištirtos (pvz., daugelis Afrikos bei indėnų kalbų). O izoliuotomis įvardijamos tos kalbos, kurios jau yra daug ir intensyviai tirtos, tačiau jokie jų ryšiai su kitomis kalbomis nebuvo patikimai įrodyti.