Filiponai
Filiponai (rus. филипповцы) – sentikių bepopininkų atšaka, įkurta Rusijoje XVIII a. 4-ajame dešimtmetyje. Šios religinės grupės pradininkas – Filipas Pustoviatas. Filiponai atmetė oficialiąją Bažnyčią ir jos kultą, nepripažino valstybės, priesaikos, duodamos teisme, taip pat karinės tarnybos. Teigiama, kad filiponai laikėsi griežtų religijos ir moralės nuostatų, o jų dvasios ganytojai laikėsi dar griežtesnės askezės. Buvo paplitusios tokios praktikos: deginimasis gyviems, marinimasis badu iki mirties, išpažinėjai būdavo gyvi užkasami žemėje. Taip buvo siekiama kankinystę už tikėjimą iškelti kaip aukščiausiąją dorybę. Filiponai buvo persekiojami valstybinės valdžios, persekiojimai ypač suintensyvėjo imperatorės Jekaterinos II valdymo laikais. Dėl persekiojimų, pradedant XVIII a. pabaiga, filiponai traukėsi į Lenkiją, Lietuvą, Moldaviją, Bukoviną, Suomiją. Nurodoma, kad Lenkijoje (Mozūruose ir Augustavo apylinkėse) nedidelių filiponų grupelių esama ir šiais laikais.