Tatba
Tatba (rus. тать 'vagis'; татьба 'vagystė, grobimas') – nusikalstamas ko nors pagrobimas, atėmimas prievarta, neturintis plėšimo sudėties požymių senovės Rusios teisėje. Nusikaltimo sudėtis baudžiamųjų veikų asmens nuosavybės apsaugos srityje. Tatba buvo vadinama veiksmai, kai siekiant naudos sau buvo pagrobiama nuosavybė. Kariniai artikulai tatba pakeitė vagystės terminu, nusikaltimo sudėtį įvardijant žodžiais „pavogs" (rus. украдёт, покрадёт), tačiau bendrosios kompetencijos teismų praktikoje sekta 1649 m. Soboro teisyno terminologija, daikto pagrobimui naudojant sąvoką tatba, o terminas „(pa)grobimas" (кража) reiškė nusikaltimo veiksmų pobūdį, bet ne atskirą nusikaltimų rūšį. Tik 1781 m. įsaku tatba buvo išstumta iš teisinės terminologijos, ją pakeitė vagystė, (pa)grobimas (воровство-кража; XVI, 485).