Thích Nhất Hạnh
Tchik Njat Hanis (Thích Nhất Hạnh, vietnamietiškas tarimas: [tʰǐk̟ ɲə̌t hâjŋ̟ˀ], vardas gimimo metu – Nguyễn Xuân Bảo; g. 1926 m. spalio 11 d. – 2022 m. sausio 22 d.) – vietnamiečių tchien budistų vienuolis, taikos aktyvistas, poetas, daugybės knygų autorius ir mokytojas, įkūręs Slyvų kaimo tradiciją, pripažintą kertine vadinamam įsitraukiančiojo budizmo socialiniam judėjimui. Vadinamas „dėmesingo įsisavinimo tėvu“ ir laikomas viena pagrindinių religinių figūrų populiarinant budizmą ir ypač dėmesingą įsisąmoninimą Vakaruose. Septintojo dešimtmečio viduryje Njat Hanis įkūrė Jaunimo socialinių paslaugų mokyklą ir įsteigė budistų bendruomenę. Dėl konflikto su budistus persekiojusia Pietų Vietnamo valdžia ir prieš karą nukreipto aktyvizmo buvo priverstas išvykti iš šalies. 1967 m. Martinas Liuteris Kingas Jaunesnysis jį nominavo Nobelio taikos premijai. Njat Hanis įkūrė dešimtis vienuolynų ir praktikos centrų ir daug metų gyveno Slyvų kaimo vienuolyne, kurį įkūrė 1982 m. pietvakarių Prancūzijoje netoli Tenako gyvenvietės. Daug keliavo po užsienio šalis, vesdamas rekolekcijas ir pokalbius. Njat Hanis propagavo gilų klausymąsi kaip nesmurtinį konflikto sprendimą ir siekė didinti supratimą apie visų gamtos elementų tarpusavio ryšį. Savo knygoje „Vietnamas: Lotosas ugnies jūroje“ jis pirmą kartą pavartojo terminą „įsitraukiantis budizmas“. Vietnamą suvienijus komunistams ir šalyje įsigalėjus ateizmą propaguojančiai valdžiai, santykiai su nauja valdžia taip pat buvo sudėtingi. Dėl to 39 metus vienuolis gyveno tremtyje. 2005 m. jam buvo suteiktas leidimas apsilankyti savo gimtojoje šalyje. 2018 m. jis grįžo į Vietnamą į savo pradinę Tuhjau šventyklą, esančią netoli Hujės, kur gyveno iki savo mirties 2022 m. Njat Hanis nevartojo gyvulinės kilmės produktų, tokiu savo pasirinkimu praktikavęs nesmurtinį santykį su gyvūnais. Yra į lietuvių kalbą išverstų Tchik Njat Hanio knygų – „Kur auga lotosai“, „Ramybė su kiekvienu žingsniu“, „Senasis baltųjų debesų kelias“, „Gyvasis Buda, gyvasis Kristus“.