Redarai
Redarai (lot. redarii; lenk. redarowie; vok. Redarier; rus. ратари) – vakarų slavų gentis, gyvenusi į pietus nuo Pėnės upės, įtekančios į Odrą ties šios žiotimis, tarp Tolenzės ežero ir Hafelio bei Došos aukštupių. Buvo liutičių genčių sąjungos nariai. Redarus pirmą kartą paminėjo Vidukindas Korvėjietis 928 m. kaip vieną iš genčių, mokėjusių duoklę Šventosios Romos imperatoriui Henrikui II. Pagal viduramžių kronikininkų duomenis redarų sostinė buvo Retra, kur stovėjo Radegasto šventykla.