Mantvydas
Mantvydas, arba Manvydas (prieš 1300 arba tarp 1313 ir 1315 m. – ~1342 arba 1348 m. vasario 2) – lietuvių kunigaikštis, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino vyriausias (pagal Naugardo IV metraštį − jauniausias) sūnus, kunigaikščių Narimanto, Algirdo, Jaunučio, Kęstučio, Karijoto ir Liubarto brolis (T. Baranauskas ir kai kurie kt. istorikai spėja, kad Mantvydas buvo Gedimino ir jo hipotetinės pirmosios žmonos sūnus; pasak S. Rouvelo, ta spėjama pirmoji Gedimino žmona tikriausiai buvusi pagonybės išpažinėja). Iš Lietuvos metraščių ir kronikų žinoma, kad Gediminas Mantvydui buvo pavedęs (galbūt, ne vienu metu) valdyti Kernavę (arba Karačevą) ir Slanimą. Jokių kitų žinių apie Mantvydą viduramžiais rašytuose šaltiniuose nėra. Mantvydo mirties metai nežinomi, tačiau dažniausiai teigiama, kad jis turėjo mirti netrukus po to, kai apie 1341 m. pabaigą didžiuoju kunigaikščiu tapo Jaunutis, t. y. Gedimino ir jo hipotetinės antrosios žmonos sūnus; dalis istorikų spėja, kad Mantvydas kartu su broliu Narimantu žuvo Strėvos mūšyje (1348 m. vasario 2 d.; pasak ano meto kronikininko Motiejaus Nojenburgiečio, šiame mūšyje žuvo du Lietuvos valdovo broliai). Nuo XV a. pab. (?) Mantvydo palikuonimis save laikė didikai Manvydai.