Kalbų šeimos
Pasaulio kalbos gali būti skirstomos į kalbų šeimas. Kalbų šeima yra genetiškai susijusios, t. y. iš vienos prokalbės kilusios kalbos. Kai kuriose kalbų šeimose, sistemiškai lyginant atskiras kalbas, galima iki tam tikro lygio šią prokalbę rekonstruoti. Tiek praeityje, tiek šiuo metu egzistuoja hipotezės, pagal kurias atskiras kalbų šeimas galima jungti į dar didesnius vienetus, vadinamąsias makrošeimas (pvz., nostratinės kalbos, eurazinės kalbos, Dene-Kaukazo). Šios hipotezės iki šiol nesusilaukė tyrinėtojų daugumos palaikymo. Pasaulyje yra kiek daugiau nei 7 000 šnekamųjų kalbų. Kalbančiųjų tomis kalbomis skaičius labai skiriasi – nuo kinų kalbos, kurią vartoja daugiau kaip milijardas žmonių, iki nykstančių kalbų, kuriomis šneka vos keletas žmonių. Paprastai kalba šneka tam tikra viena tauta. Tačiau yra kalbų, kurias vartoja kelios tautos, net kelios valstybės. Daugelį žmonių šnekamųjų kalbų (be jų, dar yra dirbtinių kalbų) galima priskirti tam tikrai kalbų šeimai ir grupei. Kalbos į šeimas skirstomos pagal jų giminiškumą, t. y. į vieną šeimą patenka iš vienos prokalbės kilusios kalbos. Ši prokalbė retai yra tiesiogiai žinoma, nes daugelis kalbų turi trumpą rašytiniuose šaltiniuose užfiksuotą istoriją. Nepaisant to, taikant lyginamuosius metodus tokios prokalbės bruožus galima atkurti pagal dabartines kalbas, naudojantis dar XIX a. sukurtu Augusto Schleicherio.rekonstrukcijos metodu. Šitaip rekonstruota indoeuropiečių prokalbė (nes ja buvo šnekama dar prieš rašto atsiradimą). Kalbos, kurių nepavyksta priskirti nė vienai kalbų šeimai, vadinamos izoliuotomis. Kalbų šeimos skirtomis į grupes ir pogrupius pagal kalbų giminiškumo laipsnį (pvz., lietuvių kalba yra indoeuropiečių kalbų šeimos baltų grupės, kilusios iš baltų prokalbės, rytų baltų pogrupio kalba).