Avalonas
Avalonas (lot. Insula Avallonis, val. Ynys Afallon, Ynys Afallach) – mitinė sala Karaliaus Artūro legendose. Pirmą kartą Avalono pavadinimas istoriniuose šaltiniuose sutinkamas 1136 m. Galfrido Monmutiečio išgalvotoje Britanijos istorijoje „De gestis Britonum“. Pasak šių istorijų, Avalone buvo nukaldintas karaliaus Artūro kalavijas Ekskaliburas. Taip pat, Avalone karalius Artūras buvo slaugomas po Kamlano mūšio. Nuo pat ankstyvųjų istorijų Avalonas buvo siejamas su magija, mistinėmis būtybėmis ir Fėja Morgana. Savo istorijose Galfridas Monmutietis Avaloną taip pat vadina „obuolių sala“ (lot. Insula Pomorum), kadangi keltų ir skandinavų mitologijoje obuoliai dažnai turėdavo magiškų savybių. Įvairios vėlesnės karaliaus Artūro istorijos pasakodavo apie Avaloną šiek tiek skirtingai. Daug jų remdavosi De gestis Britonum, tačiau kažką pakeisdavo ar prikurdavo naujai. Salos valdovė daugelyje pasakų buvo Fėja Morgana, tačiau pasitaikydavo išimčių. Prancūzų poeto Šretjeno iš Trua poemoje „Erekas ir Enidė“ (pranc. Érec et Énide) Avalono karalius yra Gijomaras, o Fėja Morgana – tik jo mylimoji. XII a. Viljamo Malmesburiečio (angl. William of Malmesbury) istorijose Avaloną valdė personažas vardu Avalloch su savo dukterimis, o Morgana neminima visai.