Vertikalusis zoniškumas
Vertikalusis zoniškumas – geografinių gamtinių zonų kitimas ne pagal geografinę platumą, bet dėl klimato ir dirvožemių kitimo nuo jūros lygio, kalnuose kylant viršūnės kryptimi nuo jų papėdės arba leidžiantis priešinga kryptimi. Ryškiausias vertikalusis zoniškumas yra aukštuose kalnuose – Alpėse, Anduose, Himalajuose ir pan. Vertikalaus zoniškumo hipotezę pirmasis iškėlė vokiečių geografas Aleksandras Humboltas.