Smegenys rezervuare
Smegenys rezervuare – filosofinė idėja, kad mokslininkas gali ištraukti žmogaus smegenis iš kūno, įdėti į gyvybę palaikantį skystį ir prijungti smegenų neuronus prie superkompiuterio, duodančio elektrinius impulsus, kurie būtų identiški gaunamiems normaliomis sąlygomis. Tada kompiuteris simuliuotų realybę (įskaitant tinkamas aplinkos reakcijas į iš smegenų išeinančius signalus) ir žmogus su nuo kūno atsietomis smegenimis toliau gyventų ir patirtų normalius pojūčius, visiškai nesusijusius su išoriniu pasauliu. Gyvenantis tokioje simuliacijoje žmogus nebūtinai žinotų, kad jis gyvena „netikrame“ pasaulyje, todėl dažnai keliamas klausimas, ar mūsų pasaulis nėra tokia simuliacija. Filosofijoje smegenų rezervuare elementas yra naudojamas daugybėje minčių eksperimentų, susijusių su žinojimo, realybės, tiesos, sąmonės ir prasmės problemomis. Taip pat idėja yra kartais naudojama mokslinės fantastikos kūriniuose. Paprasčiausias smegenų rezervuare scenarijus yra argumentas už filosofinį skepticizmą ir solipsizmą: jei smegenys rezervuare gautų ir siųstų tokius pačius impulsus kaip būdamos kaukolėje ir tie impulsai yra vienintelis būdas smegenims sąveikauti su aplinka, tada iš mūsų perspektyvos neįmanoma pasakyti, ar mes esame kaukolėje, ar rezervuare. Bet pirmuoju atveju daugelis žmogaus įsitikinimų yra teisingi (jei jis, pavyzdžiui, tiki, kad jis eina gatve arba valgo ledus), o antruoju atveju – klaidingi. Pasak argumento, kadangi iš principo yra neįmanoma atmesti būvimo smegenimis rezervuare galimybės, negalime ir nieko tikro apie pasaulį žinoti. Smegenų rezervuare argumentas yra šiuolaikinė panašaus Renė Dekarto argumento versija. 1641 m veikale Apmąstymai apie pirmąją filosofiją jis svarstė, kad negali pasitikėti savo pojūčiais, nes įmanoma, kad kiekvieną jo pojūtį valdo „pikto genijus“. Vėliau jis šią idėją atmeta samprotaudamas, kad tobulas Dievas mūsų neapgaudinėtų. Smegenų rezervuare idėja taip pat yra susijusi su tame pačiame veikale išdėstytais Dekarto įtarimais, kad jis sapnuoja.