Bandymų ir klaidų metodas (teiginių logika)
Bandymų ir klaidų metodas teiginių logikoje yra vienas iš būdų samprotavimo pagrįstumui įvertinti. Skirtinguose logikos vadovėliuose šis metodas vadinamas nevienodai. „Bandymų ir klaidų metodu“ jį vadina N. Lomanienė (2002: 31). V. Klenk (1994: 81) šį metodą vadina „Trumposios teisingumo lentelės metodu“ (Short truth table method), P. J. Hurley (2000: 338) – „Netiesiogine teisingumo lentele“ (Indirect truth table). Samprotavimas yra nepagrįstas, jeigu jo išvada gali būti klaidinga, kuomet jo išvados yra teisingos. Vertinant samprotavimo pagrįstumą bandymų ir klaidų metodu, mėginama nebraižant teisingumo lentelės atrasti tokias samprotavimo kintamųjų reikšmes, su kuriomis išvada būtų klaidinga, o prielaidos – teisingos. Pavyzdžiui, turime samprotavimą Jei vaikas netvarkingas, tai jis blogai mokosi. Jei vaikas dažnai serga, tai jis blogai mokosi. Vadinasi, jei vaikas netvarkingas, tai jis dažnai serga. Šio samprotavimo loginė forma yra Jei P, tai Q. Jei R, tai Q. Vadinasi, jei P, tai R. Užrašius teiginių logikos simboliais: P → Q {\displaystyle P\rightarrow Q} R → Q {\displaystyle R\rightarrow Q} ⊢ P → R {\displaystyle \vdash P\rightarrow R} Priimkime prielaidą, kad šio samprotavimo išvada klaidinga, o prielaidos teisingos. Jei P → R klaidinga, tai P teisinga, o R – klaidinga. Jei P → Q teisinga, ir P taip pat teisinga, tai Q irgi turi būti teisinga. Jei R klaidinga, o Q – teisinga, tai R → Q irgi turi būti teisinga. R → Q pagal pradinę prielaidą ir yra teisinga. Vadinasi, šio samprotavimo prielaidos iš tikrųjų gali būti teisingos, kai jo išvada yra klaidinga, jeigu kintamųjų reikšmės yra: P – teisinga R – klaidinga Q – teisinga Tai reiškia, kad samprotavimas nepagrįstas.