1921 m. Lietuvos-Latvijos sienos sutartis
Lietuvos–Latvijos sienos sutartis pasirašyta 1921 m. kovo 30 d. susitarimo aktu tarp Lietuvos ir Latvijos. Nustatant sieną tarp naujai sukurtų valstybių, su tam tikromis išlygomis, laikytasi Kuršo ir Kauno gubernijų ribų. Valstybių sienų ginčą išsprendė tarptautinė arbitražinė komisija, vadovaujama škotų diplomato Džeimso Jango Simpsono. Pagal sutartį Lietuva gavo Šventosios–Palangos pajūrio ruožą (183 km²; buvęs Palangos valsčius ir dalis buvusio Latvijos Rucavos valsčiaus) ir nedidelį pasienio ruožą ties Zarasais, Latvija – dalį šiauriausių Lietuvos gyvenviečių (Bileikių kaimas, Žagarės valsčiaus dalis su Ukriais, 9 Žeimelio apylinkių kaimai, Budbergis su apylinkėmis), taip pat – ginčytinų teritorijų (Aknysta), iš viso 290 km². Latvijai teko didesnis plotas, nes pajūrio teritorija laikytina vertingesne nei žemyninė. Mažeikiai liko Lietuvai, bet Lietuva negavo teritorijų Alūkštos apskrityje ir liko atskirta nuo Daugpilio ir Kalkūnų. Abi šalys atsisakė pretenzijų į kitus viena kitos plotus. Škotų diplomato Dž. J. Simpsono vardu pavadinta viena gatvė Palangoje. Siena patvirtinta 1921 m. gegužės 14 d. „Konvencija nustatyti sienoms tarp Lietuvos ir Latvijos vietose ir sutvarkyti pasienio gyventojų teisėms ir sienos perkirstojo nejudinamo turto padėčiai“. 1929–1930 m. sausuma einanti siena buvo demarkuota.