Kvazimodas
Kvazimodas (pranc. Quasimodo) – prancūzų rašytojo Viktoro Hugo romano „Paryžiaus katedra“ vienas iš pagrindinių veikėjų – kuprotas varpininkas iš Paryžiaus Dievo Motinos katedros. Kvazimodas gimė su fizine negalia. Pasak V. Hugo, jis buvo kuprotas, šlubas, visas jo kūnas buvo suluošintas, o ant jo kairės akies buvo didžiulė karpa. Kūdikystėje jis buvo pakištas jaunai moteriai Paketei Šantleri vietoj jos pirmagimės, gražios mergaitės Agnes, tačiau moteris, pamačiusi bjaurų vaiką vietoj dukters, vos neišprotėjo, ir kūdikis buvo skubiai išvežtas į Paryžiaus Dievo motinos katedrą, kurioje jį priglaudė dvidešimtmetis kunigas Klodas Frolas. Kai berniukui sukako keturiolika metų, K. Frolas paskyrė jį katedros varpininku, tačiau nuo garsaus varpų skambesio Kvazimodui plyšo ausų būgneliai ir jis apkurto. Kvazimodas visuomet paklusdavo savo įtėviui, ir kai šis liepė jam pagrobti Esmeraldą, jis sutiko tai padaryti, tačiau buvo pagautas. Vėliau jis buvo nuteistas plakimu rykštėmis. Kai Kvazimodas paprašė atsigerti, o minia jam tik nusijuokė, priėjo Esmeralda ir davė jam vandens. Tą akimirką jis pirmą kartą pravirko ir šis įvykis privertė jį pamilti Esmeraldą, tačiau ta jo nemylėjo, nes jis merginai kėlė tik baimės jausmą. Vėliau jis pamatė kaip Esmeralda buvo pakarta ant katedros sienų, o pastebėjęs Frolą, taip pat žiūrintį į Esmeraldą ir besijuokiantį bei supratęs, kad būtent jo įtėvis yra kaltas dėl merginos mirties, nužudė jį. Paskui jis pažvelgė į Frolą bei Esmeraldą ir pasakė: „Tai viskas, ką aš mylėjau!“.