Port Filipo įlanka
38°09′ p. pl. 144°52′ r. ilg.﻿ / ﻿38.150°š. pl. 144.867°r. ilg.﻿ / 38.150; 144.867 Port Filipo įlanka – Baso sąsiaurio dalis, ties Melburnu įsiterpusi į Australijos pietrytinį krantą. Didžiausia Viktorijos valstijoje ir viena didžiausių vidinių įlankų Australijoje. Ilgis ~50 km, plotis ~40 km, plotas 1 930 km². Kranto linija 264 km ilgio, gylis iki 24 m, vandens tūris 25 km³. Įlankos žiotys 2,8 km pločio, vakaruose ribojamos Lonsdeilio, rytuose – Nepino kyšulių. Įteka Jara, Veribis, Mažoji upė, Patersono upė. Yra kelios nedidelės salos. Vakaruose atsišakoja Korijo įlanka (Corio Bay). Vakariniai krantai vietomis pelkėti, rytiniuose ir pietiniuose – gausu paplūdimių. Įlankos krantai labai urbanizuoti: šiaurėje, rytuose ir pietuose – Melburno aglomeracija, vakaruose – Džilongas. Nuo žiočių iki Melburno ir Džilongo uostų pagilinti kanalai komercinei laivybai. Pakrantėse yra keletas nedidelių saugomų gamtos teritorijų. Pirmieji europiečiai, aplankę įlanką, buvo Australijos tyrinėtojo Džono Mario (John Murray) ekspedicijos nariai 1802 m. Tais pačiais metais įlanką aplankė ir anglų jūrininko Metju Flinderso (Matthew Flinders) ekspedicija. 1803 m. įlankos pietinėje pakrantėje prie dabartinio Sorento įsteigta pirmoji europiečių gyvenvietė – nuteistųjų kolonija, tačiau dėl išteklių trūkumo po keleto mėnesių perkelta į Van Dimeno žemę (šių laikų Tasmaniją). 1835 m. Jaros žiotyse įsteigtas Melburnas, 1838 m. Korijo įlankos gale – Džilongas. Įlanka pavadinta anglų jūrininko ir pirmojo Naujojo Pietų Velso gubernatoriaus Arturo Filipo (Arthur Phillip) garbei.