Hardžio-Veinbergo dėsnis
Hardžio-Veinbergo dėsnis – populiacinės genetikos dėsnis, taip pavadintas jo atradėjų Godfrey Harold Hardy ir Wilhelm Weinberg garbei. Dėsnis teigia, kad alelių dažnis genotipe, apskaičiuojamas pagal lygtį p 2 + 2 p q + q 2 {\displaystyle p^{2}+2pq+q^{2}} , nesikeis kitose lytiškai besidauginančios populiacijos kartose, kol išpildomos šios sąlygos: Mutacijos nevyksta: alelių pokyčių nėra, arba vienos krypties pokyčius atsveria kitos krypties pokyčiai. Nėra genų migracijos. Poravimasis vyksta atsitiktinai. Nėra genų dreifo. Nėra atrankos: jokia atrankos jėga nepalaiko vieno genotipo labiau už kitus. Svarbiausia šio dėsnio išvada yra ta, kad kai alelis yra retas, heterozigotų (2pq) būna daug daugiau negu homozigotų (q2).