Pirmasis Balkanų karas
Pirmasis Balkanų karas – karas vykęs 1912 m. spalio mėn. 9 d. – 1913 m. gegužės mėn. 30 d. tarp Balkanų lygos (Serbija, Juodkalnija, Graikija ir Bulgarija) ir Osmanų imperijos. Karo priežastis buvo Serbijos, Bulgarijos, Graikijos ir Juodkalnijos siekis išplėsti savo teritoriją. Karas baigėsi Londono taikos sutartimi. Pirmasis karo laikotarpis (1912 m. spalis-gruodis) pasižymėjo didelio masto puolamosiomis Balkanų lygos šalių operacijomis. Paliaubų metu Turkija, Serbija ir Bulgarija sustabdė karinius veiksmus, tačiau Graikija ir Juodkalnija paliaubų nesilaikė. Antrajame karo laikotarpyje (1913 m. vasaris-gegužė) buvo būdinga pozicinė kova apkasuose, išskyrus Adrianopolio šturmą. Pasibaigus Pirmajam Balkanų karui, Balkanų lygos šalys nebuvo patenkintos Londono taikos sutarties sąlygomis, o dingus vienijančiai šias šalis Osmanų imperijos grėsmei, tarp jų prasidėjo įtampa. Labiausiai nusivylusi Bulgarija vėliau pradėjo Antrąjį Balkanų karą.