Evanso gambitas
Evanso gambitas – šachmatų debiutas (gambitas), kurio ėjimai yra: 1. e4 e5 2. Žf3 Žc6 3. Rc4 Rc5 4. b4 Gambitas pavadintas Velso jūrų kapitono Viljamo Deivio Evanso vardu. Manoma, kad šis jūrų kapitonas buvo piratas, kuris užgrobęs laivą siūlydavo jo kapitonui sužaisti šachmatais. Jis dažnai pradėdavo partijas būtent šiuo debiutu. Pirmąja Evanso gambito partija laikoma partija Evansas-MakDonelis Londone 1827-aisiais, nors ėjimų seka buvo kiek kitokia – 1. e4 e5 2. Žf3 Žc6 3. Rc4 Rc5 4. 0-0 d6 5. b4. Gambitas tapo labai populiarus, jis buvo žaistas daugybėje MakDonelio-Laburdonės partijų 1834-ųjų mače. Jį taip pat žaidė tokie žymūs šachmatininkai kaip Polas Morfis, Adolfas Andersenas ir Michailas Čigorinas . Tačiau vėliau Emanuelis Laskeris atrado paprastą, bet efektyvią gynybą 4...Rxb4 5. c3 Ra5 6. d4 d6 7. 0-0 Rb6 8. de de5 9. Vxd8+ Žxd8 10. Žxe5 Re6, kurią kelis kartus panaudojo 1895-aisiais turnyre. Evanso gambitas tapo mažiau populiariu, nors Džonas Nunas ir Janas Timanas kartais žaisdavo šį debiutą maždaug 1970-1980 metais, o Garis Kasparovas panaudojo šį gambitą kelis kartus XX a. dešimtajame dešimtmetyje (įskaitant žymią 25-iais ėjimais pasiektą pergalę prieš dabartinį pasaulio čempioną Višvanataną Anandą Rygoje 1995-aisais). Evanso gambitas yra agresyvus itališkosios partijos variantas, alternatyva ramesniems poziciniams ėjimams 4. c3 ir 4. d3. Ėjimo 4. b4 idėja yra paaukojus b pėstininką gauti stiprų centrą ir gynybinę padėtį, silpninant juodųjų laukelį f7, o vėliau, patraukus rikį iš įstrižainės a3-f8, sužaisti Ra3 ir sugadinti juodųjų trumpąją rokiruotę.