Jokūbas Morkūnas
Jokūbas Morkūnas (g. apie 1550 m., Rytų Lietuva. – m. po 1611 m., tikriausiai Vilnius) – Lietuvos spaustuvininkas, knygrišys, Vilniaus miestietis, knygų pirklys, kalvinistas. Neabejotinų faktų apie J.Morkūną nėra daug. Galėjo būti miestelėnas pakruojiškis. Taip pat spėjama, jog gal kilęs iš Gardino srities. Pirmosios žinios apie jį kaip amatininką, pirklį pasirodo 1575 m., o kaip apie spaustuvininką – nuo 1592 m., kai pradeda savo spaustuvininko veiklą. Paskutinis leidinys, kuriame J.Morkūnas pasirašė spaustuvininku, išleistas 1607 m. Didžiąją savo gyvenimo dalį gyveno ir dirbo Vilniaus LDK evangelikų reformatų bažnyčios reikmėms, buvo vienas veikliausių Vilniaus evangelikų reformatų bendruomenės narių, o jo veiklą rėmė ne vienas to meto vaivadų, bajorų, dvariškių. Manoma, buvo Vilniaus evangelikų reformatų Sinodo spaustuvininkas. Išleido daugiau kaip 25 knygas. Dvejose knygose pažymėta, kad jos išleistos Žeimiuose ir Upytėje, tačiau nėra kitų duomenų, patvirtinančių, kad ten būtų buvę spaustuvių. Morkūno spaustuvė Vilniuje veikė 1575–1602 m. Joje spausdinama buvo daugiausiai lenkų, lotynų, vokiečių, lietuvių kalbomis. Knygų temos susijusios su katalikybe bei protestantizmu. Vieną svarbią knygą, bajorės Sofijos Mitkevičiūtės-Vnučkienės lėšomis, J.Morkūnas išleido lietuvių kalba (1600 m.). Tai stambios apimties pamokslų rinkinys „Postilė lietuviška“. Postilėje be evangelijų su pamokslais, yra eilių, prakalba, Katekizmas. Tai didžiausias Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės XVI a. leidinys lietuvių kalba. Tai vertimas iš lenkų kalvinisto rašytojo Mikalojaus Rėjaus (1505–1569 m) knygos, kurią J. Morkūnas taip pat išleido savo spaustuvėje 1594 m. Nors ir tiksliai nežinoma ar J. Morkūnas buvo viso teksto vertėjas, lietuviškoji 1600-ųjų metų postilė paprastai vadinama Morkūno postile. Neatmetama galimybė, jog Morkūnas galėjo turėti ir vertimo pagalbininkų, pvz., A. Strišką, tačiau sunku tai įrodyti. Morkūno Postilė buvo kalvinistų atsvara katalikiškai Daukšos „Postilei“. Tačiau jos kalba neprilygo Daukšos kalbai. Morkūno „Postilėje“ daug barbarizmų, ypač polonizmų, korektūros klaidų, sintaksė paveikta lenkiško originalo.