Sosiūro-Fortunatovo dėsnis
Sosiūro-Fortunatovo dėsnis – fonetinis dėsnis, kurį, nepriklausomai vienas nuo kito, atrado F. Fortunatovas (1895 m.) ir F. de Sosiūras (pranc. F. de Saussure) (1896 m.). Jis galioja slavų ir baltų (konkrečiai – lietuvių) kalbose. Pasak šio dėsnio, iš neakūtinio skiemens kirtis persikėlė į tolesnį gretimą, jeigu šis buvo tariamas su akūtine priegaide.