Lielvardės mūšis
Lielvardės mūšis (latv. Kauja pie Lielvārdes) – 1262 m. vasario 3 d. dešiniajame Dauguvos krante aukščiau upe nuo Lielvardės pilies įvykusios žemaičių ir Livonijos ordino kariuomenių kautynės. Keršydami už pralaimėjimą 1261 m. Dzintarės mūšyje tiksliau neaprašytos lietuvių (žemaičių) pajėgos įsiveržė į Rygos arkivyskupijos teritorijoje buvusias Dauguvos lyvių žemes. Livonijos ordino pajėgos į mūšį nestojo, tačiau pradėjo patruliuoti į Dauguvos pusę vedančius kelius, tikėdamiesi užklupti su grobiu grįžtančius žemaičius. Livoniją nusiaubusiems grįžtantiems žemaičiams kelią ties Lielvarde pastojo kryžiuočių kariuomenė. Po atkaklaus mūšio kryžiuočiai buvo sumušti. Žuvo 10 Vokiečių ordino riterių, įskaitant Ordino magistro pavaduotoją Georgą fon Eichstatą (vok. Georg von Eichstätt). Likusi Ordino pajėgų dalis pasitraukė į Lielvardės pilį. Žemaičiai pilies šturmuoti nemėgino ir patraukė namo. Žemaičių pergalė prie Lielvardės paskatino trumpalaikį Saremos estų sukilimą ir prisidėjo prie Mindaugo apsisprendimo nutraukti sąjungą su kryžiuočiais.