Abdalas
Abdalas – medžioklės dievas Kaukazo tautų (cachurų, darginų, lakų, avarų) mitologijoje; laikytas taurų, stirnų, elnių globėju. Lakai šią dievybę vadino Avdal, o avarai – Budualy. Cachurai tikėjo, kad Abdalas rūpinasi laukiniais gyvūnais: juos gano, melžia. Šis dievas rūpinasi ir tuo, kad nebūtų nušauta pernelyg daug gyvūnų; medžiotojo, kuris pažeidžia apribojimus, laukianti griežta bausmė. Be to, tikėta, kad Abdalas gali pasirodyti kaip baltas žvėris arba baltas žmogus – tai esąs ženklas, kad medžiotoją ištiksianti nesėkmė. Tarp lakų buvo paplitęs tikėjimas, kad Abdalas galįs pagaliu nukreipti medžiotojo į žvėrį paleistas strėles ar kulkas: taip nutinka tuomet, kai Abdalui prieš medžioklę nepasimeldžiama. Medžioklei pasisekus, Abdalui būdavo aukojama sumedžioto žvėries širdis ir kepenys. Žvėries kaulai nebūdavo išmetami ar sudeginami, nes tikėta, kad Abdalas iš jų atgaivinąs gyvūną. Taip pat būta tikėjimo, kad Abdalas paimąs iš įsčių negimusį kūdikį, kad padarytų jį taurų piemeniu. Šios dievybės vardas bandomas kildinti iš gruzinų medžioklės deivės Dali; Abdalui galėjo būti priskirtos šios deivės funkcijos (Dali kultas veikiausiai buvo paplitęs Dagestano kalnuose).