Perfekcionizmas (psichologija)
Perfekcionizmas (lot. perfectus 'tobulas') – asmenybės bruožas, įsitikinimas, kad būtina siekti nepriekaištingumo ir tobulumo, kartu griežtai vertinant save ir labai rūpinantis tuo, kaip kiti žmonės vertina tave patį. Perfekcionizmas suvoktinas kaip daugiamatė ir daugiasluoksnė asmenybės savybė, ir iš pradžių kai kurie psichologai manė, jog esama daug teigiamų ir neigiamų šio reiškinio atžvilgių. Perfekcionizmas skatina žmones siekti neįgyvendinamų idealų ar netikroviškų tikslų, todėl dažnai atsiranda įvairių prisitaikymo problemų, pavyzdžiui, depresija, nerimas, obsesinis kompulsinis sutrikimas, obsesinis kompulsinis asmenybės sutrikimas ir žema savivertė. Šie prisitaikymo sunkumai neretai kelia mintis bei polinkį žudytis ir skatina vaikų, paauglių ir suaugusiųjų psichologinius, fizinius, socialinius sutrikimus, problemas siekti tolesnių tikslų. Nors objektyvus požiūris į perfekcionizmą gali sumažinti stresą, nerimą ir paniką, Jungtinės Karalystės psichologų Tomaso Karano (Thomas Curran) ir Endriu Hilo (Andrew Hill) apibendrinti naujausi duomenys rodo, jog šiuolaikinis jaunimas vis dažniau linkęs į perfekcionizmą.