Vasilijaus Palaimintojo soboras
Vasilijaus Palaimintojo soboras (rus. Собор Василия Блаженного) – XVI a. viduryje pastatyta rusų stačiatikių cerkvė, stūkso pačiame geometrinio Maskvos miesto centro viduryje, Raudonojoje aikštėje. Vienas iš žinomiausių Maskvos simbolių. 1990 m. kartu su Maskvos Kremliumi ir Raudonąja aikšte soboras įrašytas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Iškilęs 1555–1561 m., pagal Ivano Rūsčiojo įsakymą, kuris taip norėjo įamžinti kiekvieną Rusijos-Kazanės karo pergalę. Iš pradžių Vasilijaus Palaimintojo soborą sudarė 8 unikalios bažnyčios, išsidėsčiusios aplink vieną didesnę centrinę bažnyčią. Dešimta bažnyčia buvo pristatyta 1588 m. 8 kupolai simbolizuoja mūšio trukmę. Soboras pavadintas šventojo Vasilijaus Palaimintojo garbei, kuris išpranašavo didžiulį gaisrą. Po mirties pranašautojas palaidotas sobore. Veikiausiai taip buvo viliamasi apsaugoti miestą nuo gaisrų. Tačiau Maskva iki pamatų supleškėjo 1812 m., kai miestą buvo užgrobusi Napoleono Bonaparto armija.