Japygai
Japygai (lot. Iapyges) – indoeuropiečių tauta, gyvenusi Apeninų pusiasalio „kulne“ (šių dienų Apulija), vėliau asimiliuota romėnų. Japygai, manoma, kilę iš Ilyrijos ar iš Kretos salos. Jie, manoma, kalbėjo mesapių kalba, kadangi mesapiai buvo piečiausia japygių gentis. Kitos japygų gentys buvo daunai (dauni) ir peucetijai (peucetii). Pavadinimas japygai kilęs iš graikų autorių, kurie genties kilmę siejo su Dedalo sūnumi Japygu. Japygus romėnai vadino apulais (apuli), salentinais (salentini ar sallentini) ir kalabrais (calabri). Japygai buvo giminingi enotrams, seniesiems Italijos gyventojams, gyvenusiems Bazilikatos ir Šiaurės Kalabrijos žemėse.