Indukcinė lempa
Indukcinė lempa – dirbtinės šviesos šaltinis viduje neturintis elektrodų. Energija, kuri reikalinga sukurti šviesai yra generuojama lempos išorėje ir perduodama į jos vidų. Dauguma įprastinių šviesos šaltinių (kaitrinė lemputė, halogeninė lemputė, fluorescencinė lemputė) turi metalinius elektrodus, kuriais elektros srovė patenka į lempos vidų. Indukcinė lempa pirmąkart buvo užpatentuota 1882 m. Philip Diehl. Neturėdama elektrodų, tokia lempa turi palyginus su kaitrine labai ilgą tarnybos laiką, iki 100,000 valandų, nors jį riboja kartu reikalingos sudėtingos elektronikos ilgalaikio darbo galimybės. Tačiau šviesos diodų lemputės tiek gali šviesti jau nuo 1970 m.