Botnijos įlanka
62°09′18″ š. pl. 19°30′01″ r. ilg.﻿ / ﻿62.15500°š. pl. 19.50028°r. ilg.﻿ / 62.15500; 19.50028 Botnijos įlanka (suom. Pohjanlahti, šved. Bottniska viken) – šiaurinė Baltijos jūros dalis, įsiterpusi tarp Suomijos rytuose ir Švedijos vakaruose. Nuo Baltijos jūros ją skiria Alandų salos. Plotas – 117 000 km², ilgis – 725 km, plotis – 80-240 km, vidutinis gylis – 60 m, didžiausias gylis – 295 m. Botnijos įlanka yra pats šiauriausias sūrokas baseinas Europoje. Dėl pastovaus sausumos kilimo iš vandens išlenda vis nauji šcherai. Matavimai parodė, kad Botnijos įlankos šiaurinėje dalyje sausuma pakyla maždaug 90 cm per šimtą metų, o pietinėje – 20 cm. Kilimo priežastis yra 3 kilometrų storio ledo sluoksnis ledynmetyje savo svoriu spaudęs žemės plutą. Didžiausias, apie 1 000 m įspaudas teko šiaurinei įlankos daliai. Kilimas vyksta iki šių dienų, ir apskaičiuota, kad sausuma dar kils apie 150 m ir maždaug po 2 000 m Botnijos įlanka virs ežeru. Analogiška situacija, tik didesniu mastu stebima Šiaurės Amerikoje, Didžiųjų ežerų rajone. Įlankos druskingumas stipriai mažėja iš pietų į šiaurę. Jeigu pietinėje dalyje jis atitinka Baltijos jūros druskingumą, tai šiaurinėje dalyje jis toks mažas, kad nejaučiamas druskos skonis ir gyvena gėlavandenės žuvys. Botnijos įlankos istorija glaudžiai susijusi su artimiausiomis valstybėmis. 600 metų laikotarpyje (iki 1809 m.) Suomija ir Švedija sudarė vieną imperiją. Šios šalys iki šios vienija bendrą kultūros paveldą. Tai atveria galimybes kurti bendras regiono plėtros perspektyvas aplink Botnijos įlanką. Pagrindiniai plėtros planai numatomi šiauriniame įlankos lanke. Botnijos lankas atlieka tarpinį vaidmenį tarp dviejų jūrų – Baltijos ir Barenco ir yra svarbus transporto koridorius. Pagrindiniai uostai: Suomijos: Rauma, Poris, Vasa, Kokola, Oulu, Kemis. Švedijos: Jevlė, Hiudiksvalis, Sundsvalis, Umėjas, Liuleo.