Hapkido
Hapkido (kor. 합기도, 合氣道, kur hap 'darna, koordinacija' + ki 'energija, jėga' + do 'kelias') – eklektinis korėjiečių savigynos kovos menas. Naudoja tradicinius ginklus - strypelį, lazdą, virvę, nunčiaką, kalaviją ir kartį. Hapkido apima artimos ir tolimos siekos kovos technikas, naudoja dinamiškus spyrius ir smūgius rankomis, smūgius į jautriuosius taškus iš tolimesnės siekos ir laužimus bei metimus iš arti. Hapkido technikose akcentuojami judesiai apskritimu, priešininko judesių valdymas, o ne priešinimasis jiems. Hapkido kovotojai stengiasi išgauti pranašumą keisdami stovėseną ar vietą priešininko atžvilgiu, kad išvengtų susirėmimo jėga prieš jėgą. Hapkido yra artimas japoniškajama aikido, nes jis sukurtas remiantis aikido, džiudžitsu ir Daitō-ryū Aiki-jūjutsu. Vėliau panaudoti ir Tekvondo bei Tang Soo Do elementai. Hapkido būna kietasis (analogų neturi, panašus į Aiki dziucu) ir minkštasis (artimas aikido). Hapkido išsivystė iš Daitō-ryū Aiki-jūjutsu ar artimos džiudžitsu sistemos, kurios Korėjoje pradėjo mokyti Choi Yong Sul, grįžęs iš Japonijos, kur pragyveno 30 m. Vėliau ši sistema buvo papildyta suderintomis spyrių ir smūgių technikomis iš tekvondo bei Tang Soo Do.