Idaiša
Idaiša ar Idaša (jorubų kalba: Idaiṣa, alternatyviai rašoma Idáìtsà, Idaaca, Idaca, Idaasa, Idaatcha) – jorubų karalystė, egzistavusi Benino viduryje, Kalvų departamento centrinėje dalyje, su sostine Dasos mieste. Todėl karalystė dar vadinama Dasos karalyste. Karalystės gyventojai sudaro atskirą jorubų etninę subgrupę, vadinamą idaišais (idašais). Kalba atskira idaišų kalba (ede Idaaca), kuri priklauso joruboidų kalboms.Ja kalbančiųjų priskaičiuojama apie 100 tūkst. Į rytus nuo karalystės buvo kita jorubų valstybė – Šabė, į vakarus – mahių karalystės, į pietus – gyveno fonai. Manoma, kad senoji idaišų sostinė buvo Ifita, kurią apie XVII a. įkūrė tiesioginiai atsikėlėlliai iš Ifės, netoli Dasos miesto. Vėliau miestas buvo sugriautas ir sostinė perkelta į Dasą. Karalystės istorijai didelę reikšmę turėjo atsikėlėliai iš Šabės, Ojo, Ketu, taip pat nejorubų mahių migracijos. Dasos dinastija kildinama iš egbų atsikėlėlių XVII ar XVIII a. Idaišos gyventojai neramumų laikais buvo linkę migruoti į vakarus, dėl ko formavosi ifių subetnosas. Ypač gausios migracijos buvo XIX a., kuomet Idaišą nukariavo Dahomėjos karalystė. XIX a. pabaigoje Idaiša atiteko Prancūzijai. Tradicinė monarchija, kurios valdovas jorubų stiliumi tituluojamas oba, išlaikyta.