Gama
Gama (gr. gamma 'gimdantis') – rinkinys garso tonų, kuriais muzikas apsiriboja kurdamas melodiją (konkrečiame muzikiniame kontekste ar ir visame muzikos kūrinyje). Gamos pasirinkimą lemia kompozitorių supanti muzikinė kultūra, naudojamų muzikos instrumentų galimybės bei paties kompozitoriaus sprendimai. Dažniausiai remiamasi oktavos ekvivalentiškumo principu, kuris teigia jog lygiai oktava (du kartus) tono aukščiu besiskiriantys garsai skamba labai panašiai. Todėl gama įprastai apima būtent oktavą, už kurios ribų atstumai tarp pustonių logiškai kartojasi. Pavyzdžiui, C mažorinė gama gali prasidėti ties bet kurios oktavos C (do) nata. Gamą stengiamasi parinkti taip, jog jai priklausantys garsai derėtų tarpusavyje. Ja naudojantis melodiją kurti paprasčiau nei ieškant garsų visiškai atsitiktinai. Platesne prasme gama yra dermės garsų išdėstymo būdas, kai skirtingi garsai (dermės laipsniai) nuosekliai išdėstomi aukštyneige arba žemyneige tvarka, pradedant ir užbaigiant pagrindiniu tonu – tonika (pvz.: aukšyn – do re mi fa sol la si do; žemyn – do si la sol fa mi re do). Gama paprastai yra oktavos apimties, bet gali būti ir pratęsta (pakartota) kitose oktavose. Gamoje matyti kiekybinė ir kokybinė dermės sudėtis (dermės laipsnių skaičius, juos skiriančių intervalų išsidėstymas). Kadangi oktavoje yra dvylika pustonių, daugiausia teoriškai gamoje gali būti dvylika skirtingų garsų (tokia yra tik viena ir ji naudojama). Yra vienuolika garsų turinčių gamų. Paprastai gamoje būna bent trys garsai.