Kambizas II
Kambizas II (sen. pers. 𐎣𐎲𐎢𐎪𐎡𐎹 = Kaᵐbūjiya, sen. gr. Καμβύσης, mirė 522 m. pr. m. e.) – Persijos Achemenidų imperijos karalius, valdęs 530–522 m. pr. m. e. Karaliaus Kyro Didžiojo sūnus ir įpėdinis. Gimė karaliaus Kyro Didžiojo ir karalienės Kasandanos šeimoje. Valdant Kyrui, Kambizas II daugiausia rūpinosi Babilono administravimu. 538 m. pr. m. e., per Babilono Naujųjų metų šventę, atliko apeigines Babilono karaliaus funkcijas, o 530 m. pr. m. e. paskirtas Babilono regentu. Kyrui Didžiajam žuvus, Kambizas II tituluotas karaliumi. Jis įgyvendino tėvo ketinimą užkariauti Egiptą. 525 pr. m. e. Kambizas II prie Pelusijaus, padedamas graikų ir arabų, sumušė Egipto faraono Psameticho III kariuomenę, o jį paėmė į nelaisvę. Užėmė Memfį ir Heliopolį. Kambizas II tapo Egipto faraonu ir pradėjo Egipto faraonų XXVII dinastiją. Iš Egipto toliau planavo žygius į aplinkines žemes – Kartaginą, Etiopiją, Amoną. Surengęs karinę kampaniją į Etiopiją, Kambizas II užėmė jos šiaurinę dalį, tačiau dėl išteklių trūkumo turėjo atsitraukti. Vienas iš Kambizo būrių užėmė Chargos oazę, bet toliau keliaudamas į Amoną pateko į smėlio audrą ir pražuvo. Žygio į Kartaginą Kambizas II taip ir nesurengė. Anot Herodoto, Kambizas II pasižymėjo žiauriu valdymu Egipte, laikė jį despotu ir pamišėliu, tačiau kiti šaltiniai liudija graikų istoriką hiperbolizuojant. Anot paskesnio persų karaliaus Darijaus I, Kambizas dar prieš išvykdamas į Egiptą nužudęs savo brolį Bardiją (Herodoto vadintą Smerdžiu). 522 m. pr. m. e. persų šventikas (magas) Gaumata pasiskelbęs Bardija ir užėmęs Achemenidų sostą. Kambizas II išskubėjęs malšinti sukilimo, tačiau neaiškiomis aplinkybėmis žuvęs Sirijoje. Vienur teigiama, kad mirė nuo gangrenuojančios žaizdos ar nelaimingo atsitikimo metu susižeidęs šlaunį. Darijaus (tuomet, jo ginklanešio) teigimu, Kambizas II nusižudęs. Kiti įtaria jį buvus nužudytą. Palaidotas pietų Persijos mieste Neirize. Kambizo vardas kildinamas iš iranėnų genties kambodžų tautovardžio.