Mindaugo žygis į Liubliną
Mindaugo žygis į Liubliną – 1255 m. įvykęs Lietuvos karalystės kariuomenės žygis į Mazovijos žemę, kurio metu buvo sudegintas Liublino miestas. Mūšis minimas Jono Dlugošo kronikoje. Aprašytas trumpai, kaip žinutė, jog pats Mindaugas 1255 m. sudegino Liublino miestą, nusiaubė jo apylinkes ir išsivedė iš jų daug belaisvių. Istorikai yra reiškę abejonių dėl šios žinios, būtent dėl Mindaugo ar jam pavaldžių lietuvių dalyvavimo. Lenkų isotriografijoje paprastai aiškinama, kad tai galėjęs būti kokių nors Mindaugo valdžios nepripažinusių lietuvių darbas. Tačiau šie aiškinimai laikytini nepakankamais ir labiau tikėtina hipotezė, kad tai buvo būtent Mindaugo žygis. Liublinas tuo metu buvo Krokuvos ir Sandomiežo kunigaikščio Boleslovo Droviojo valdžioje. Pastarasis tuo metu buvo ėmęsis aktyvių veiksmų, nukreiptų prieš Lietuvą. Tuo tikslu jis užmezgė ryšius su Tamplierių ordinu, jam aktyviai talkino ir pranciškonas Baltramiejus Prahiškis, ėmęsis organizuoti nuo Vokiečių ordino nepriklausomą kryžiaus žygį prieš lietuvius ir sūduvius. Atitinkamai, lietuvių žygis laikytinas būtent šio konflikto dalimi.