Baltoji nykštukė
Hercšprungo ir Raselo diagrama Spektrinė klasė Rudosios nykštukės Baltosios nykštukės Raudonosios nykštukės Subnykštukės Nykštukės Pagrindinė seka Submilžinės Milžinės Šviesiosios milžinės Supermilžinės Hipermilžinės Absoliutinio ryškio skalė Baltoji nykštukė – sena žvaigždė, kurioje jai galimas branduolinis kuras jau pasibaigęs. Baltosiomis nykštukėmis tampa daugmaž panašios į Saulę žvaigždės. Artėjant branduolinio degimo pabaigai, žvaigždė išmeta daugumą savo išorinių sluoksnių, sukurdama planetinį ūką. Likęs branduolys tampa labai karšta baltąja nykštuke, kurios temperatūra viršija 100 000 °K. Tokia žvaigždė vėliau pamažu aušta ir toliau gesta. Tikėtina, jog ilgainiui ji tampa juodąja nykštuke. Lėtas aušimas nėra vienintelė įmanoma baltosios nykštukės ateitis: jei į susiformavusią nykštukę patenka pakankamai pašalinės medžiagos iš kaimyninės žvaigždės, galima Ia tipo supernova. Tipiška baltoji nykštukė beturi tik maždaug apie pusę Saulės masės. Ji nėra daug didesnė už Žemę, tačiau apie 200 000 kartų tankesnė. Neįprastai, masyvesnės baltosios nykštukės yra mažesnės (bet tankesnės). Baltosios nykštukės daug stebimos Rentgeno ir ultravioletinius spindulius matyti gebančiais teleskopais.