Pietinių ir šiaurinių dinastijų laikotarpis
Pietinių ir šiaurinių dinastijų laikotarpis (南北朝, pinyin nánběicháo) – sumaišties laikotarpis Kinijos istorijoje nuo 420 iki 589 m., vienas iš vadinamųjų „viduramžių“ etapų, sekęs po Vakarų Dzin valstybės. Baigėsi Sui dinastijai suvienijus Kiniją. Kai Vakarų Dzin nukariavo Han Džao valstybė, Dzin valdžia pabėgo iš šiaurinių rajonų į pietinius ir toliau valdė iš Dziankango. Ši jų valstybė paprastai vadinama Rytų Dzin. Pietuose valdžiusios valstybės tęsė kiniškas tradicijas. Šiaurėje 304 – 439 m. gyvavo Šešiolika valstybių. Beveik visi jų valdovai buvo ne kinų, o stepių klajoklių tautelių (Wu Hu – „penkių barbarų“) kilmės. Galima laikyti, kad Pietinių ir šiaurinių dinastijų laikotarpio tikroji pradžia yra pasibaigus Šešiolikos valstybių bei Rytų Dzin valdymui.