Reunjono nacionalinis parkas
Reunjono nacionalinis parkas (pranc. Parc national de La Réunion) – saugoma gamtos teritorija, apimanti 42 % Prancūzijai priklausančios Reunjono salos Indijos vandenyne. Kartu su buferine zona apima 75 % salos ploto. Įkurtas 2007 m. Nacionaliniame parke saugomas vulkaninių procesų suformuotas salos paviršius – Sniego kalnas (Piton des Neiges, 3070 m), aktyvus Kraterio kalnas (Piton de la Fournaise, 2632 m), Silao, Salazi, La Gran Šalupo karos, Mafatės kaldera. Nuo kalnų šlaitų krenta kriokliai (žymiausias – Nuotakos Šydo). Kalnų šlaitus dengia daugiausia drėgnieji atogrąžų miškai. Nors jie buvo smarkiai paveikti žmogaus ir su juo patekusių invazinių rūšių, šie miškai pasižymi didele gamtine įvairove ir endeminėmis rūšimis. Iš 850 parke randamų augalų rūšių 250 yra endeminės. Iš 18 paukščių rūšių, pusė yra endeminės – Barau petrelis (Pterodroma baraui), Reunjono lingė (Circus maillardi), Reunjono treliuojantysis vikšralesys (Lalage newtoni), maskareninis baltavokis (Zosterops borbonicus). Įvesta anksčiau išnykusi šikšnosparnių rūšis juodoji skraidančioji lapė. 2010 m. Reunjono nacionalinis parkas dėl savo kalnuotų kraštovaizdžių ir išskirtinės gamtinės įvairovės įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (kaip „Reunjono salos kalnai, karos ir pylimai“). 2016 m. siekta panaikinti nacionalinio parko statusą ir pakeisti į regioninį parką, kad būtų galima plėtoti geoterminę energetiką ir turizmą. Iš Kraterio kalno tekanti lava Nuotakos Šydo krioklys Beljuvo miškas ir krioklys Vulkaninė Smėlio (des Sables) lyguma Vaizdas nuo Sniego kalno į Salazi karą Gran Galė krioklys Chameleonas Furcifer pardalis