Vismantų latviai
Vismantų žiemgaliai, Vismantų latviai (vismantniekai) – latvių evangelikų liuteronų diaspora Lietuvoje, susiformavusi iki XIX a. Vismantų apylinkėse (buv. Radviliškio vls., dab. – Pakruojo r.), latvių kalba vadinti vismantnieki, Vismantu zemgaļi (terminas fiksuotas XX a.). Terminas – etninis, apibūdinantis toje vietoje gyvenusią uždarą, savitą tautinę-konfesinę bendriją – latvius, kalbėjusių vietos dialektu. Dalis latvių, pasak žodinės tradicijos, buvo atkelta iš Gravendalės dvaro valdos (Bauskės apskr.). Bendruomenę iki 1940 m. okupacijos, karų, represijų, trėmimų, kolektyvizacijos, melioracijos sudarė iki 600 žmonių. Dabar liko vos keletas to krašto gyventojų (gyvenančių vietoje, kitose Lietuvos ir Latvijos vietovėse), save laikančių tiesioginiais žiemgalių palikuoniais. Terminas „Vismantų žiemgaliai“ Latvijos akademinėje spaudoje naudotas iki XX a. 8-to dešimtmečio.