Kamikadzė
Kamikadzė (jap. 神風 = kamikadze – ‘dieviškasis vėjas’) – Antrojo pasaulinio karo japonų lakūnas – mirtininkas, savo lėktuvu taranuodavęs priešo laivus. Pavykusi ataka padarydavo laivui daug žalos, neretai ir nuskandindavo. Tačiau žūdavo ir atakuojantis pilotas. Kamikadzė yra japoniškos kilmės žodis, apytikriai verčiamas kaip „pranašingas vėjas“ (angl. divine wind). Tai tebuvo vieno iš daugelio lakūnų – mirtininkų būrių pavadinimas. Amerikiečiams pradėjus plačiai vartoti šį terminą, jį vėliau perėmė ir japonai. Japonai taria kamikaze (angl.) pagal angliškas (nebe japoniškas) tarimo taisykles. Tokias atakas pasiūlė japonų admirolas Takijiro Onishi. Pralaimėjus karą, jis apgailestavo pasiuntęs į mirtį daugelį jaunų pilotų ir kaip atsiprašymo ženklą atliko sepuku. Sepuku metu jis atsisakė greičiau numirti padedančio „antrojo“ ir mirė tik po 15 kankinamų valandų vien nuo sava ranka padarytų žaizdų. Atsiribokite nuo gyvenimo ir mirties,- rašoma kamikadzėms skirtame vadovėlyje, – kuomet jūs pašalinsite visas mintis apie gyvenimą ir mirtį, sugebėsite visiškai nepaisyti savo žemiškojo gyvenimo. Tai leis jums sukaupti dėmesį atakuojant priešą nepajudinamu ryžtu ir kartu sutvirtins jūsų puikius pilotavimo sugebėjimus. Bent dalis kamikadzių buvo savanoriai Tipiškas kamikadzė būdavo nevedęs 19–23 metų amžiaus vaikinas. Tačiau jų tarpe būdavo ir vedusių bei įvairaus amžiaus žmonių. Buvo žmonių, kurie dėl užimamų pareigų nebuvo iškart priimami mirtininkais, ir todėl kreipdavosi net po keletą kartų. Tačiau atakos išvakarėse, juoba pakilus į orą, kamikadzė jau privalėjo laikytis karinės drausmės ir daryti tai, ko iš jo tikimasi. Jei būdavo naudojami specialūs lėktuvai (tokie kaip Ohka), jais nusileisti tiesiog nebebūdavo techninės galimybės.