Magnetovarža
Magnetovarža – vyksmas, kai medžiagos (ar sistemos) elektrinė varža kinta, paveikta išorinio magnetinio lauko. Magnetovarža vadinami įvairūs vyksmai, vykstantys skirtingose medžiagose. Daugelyje nemagnetinių metalų ir puslaidininkių galima pastebėti geometrinę magnetovaržą, Šubnikovo de Haazo osciliacijas ar įprastinę teigiamąją magnetovaržą. Magnetiniuose metaluose šis reiškinys pasireiškia kaip neigiamoji magnetovarža feromagnetikuose arba anizotropinė magnetovarža. Taip pat, jeigu turima daugiasluoksnė ar daugiakomponentė sistema, galima stebėti didžiąją magnetovaržą (GMR – angl. giant magnetorsistance), tunelinę magnetovaržą (TMR – angl. tunnel magnetoresistance), milžiniškąją ar kolosaliąją magnetovaržą (CMR – angl. colossal magnetoresistance) ir nepaprastąją magnetovaržą (EMR – angl. extraordinary magnetoresistance). Magnetovaržos reiškinys buvo atrastas 1856 m. Viljamo Tomsono (William Thomson), geriau žinomo kaip Lordas Kelvinas (Lord Kelvin). Jis savo laiku sugebėjo išgauti didžiausią 5 % elektrinės varžos sumažėjimą. Tačiau naudojant šiuolaikines technologijas, tokias kaip pusmetalių ar koncentrinių žiedų EMR struktūros, galima gauti atvejus, kai magnetinis laukas varžos vertę pakeičią keliomis dydžio eilėmis. Kadangi varža gali priklausyti nuo magnetinio lauko naudojant įvairius prietaisus, yra naudinga šią savybę išnaudoti tiesiogiai paveikiant medžiagą magnetiniu lauku (geometrinė magnetovarža ar daugiajuostė magnetovarža) arba kai veikimas yra netiesioginis (AMR, TMR).