Vienkartinis bloknotas
Vienkartinis bloknotas (kitaip – Šenono absoliučiai atsparus šifras arba Vernamo šifras) – šifravimo algoritmas, kuriame teksto kodavimui naudojamo rakto ilgis yra lygus paties teksto ilgiui. Kodavimui naudojama modulinė sudėtis. Vienkartinis bloknotas yra kol kas vienintelis žinomas kriptografijos algoritmas, kurio neįmanoma įveikti, jei laikomasi šių sąlygų: Raktas turi būti absoliučiai atsitiktinis. Jis negali būti sugeneruotas pseudoatsitiktinių skaičių generatoriaus ar panašiai. Raktas gali būti naudojamas tik vieną kartą (iš čia pavadinimas). Raktas turi būti saugiai perduotas užkoduoto pranešimo gavėjui. Praktikoje vienkartinio bloknoto panaudojimą labai riboja visi šie trys veiksniai, labiausiai – visiškai atsitiktinių raktų generavimas ir perdavimas. Suprantama, kad raktais abi pusės turi apsikeisti skirtingu būdu, nei keičiasi koduotais pranešimais. Vienkartiniu bloknotu užšifruotą tekstą yra vienoda tikimybė iššifruoti į bet kokį kitą tokio paties ilgio tekstą. 1940 m. šifro nepažeidžiamumą įrodė Claude Shannon.