Eduardo Galeano
Eduardas Hiugas Galeanas (Eduardo Hughes Galeano, g. 1940 m. rugsėjo 3 d. – 2015 m. balandžio 15 d.) – Urugvajaus rašytojas, žurnalistas. Išgarsėjo savo kūriniais „Ugnies atmintis“ (Memoria del fuego) ir „Lotynų Amerikos atvertos venos“ (Las venas abiertas de América Latina). Gimė Montevidėjuje, viduriniosios klasės, italų, ispanų, vokiečių ir velsiečių kilmės šeimoje. Jaunystėje domėjosi futbolu, dirbo paprastus darbus (gamyklos darbininku, paštininku, tekstų surinkėju ir kt.), piešė politines karikatūras. Apie 1960 m. pradėjo žurnalisto karjerą žurnale „Marcha“, taip pat redagavo „Época“, rašė knygas, politinius straipsnius. Po 1973 m. įvykusio karinio perversmo, Galeanas suimtas, o vėliau išsiųstas iš šalies, jo knyga „Lotynų Amerikos atvertos venos“ uždrausta (ne tik Urugvajuje, bet vėliau ir Čilėje, bei Argentinoje, tuomet valdytose dešiniųjų diktatūrų). Eduardas Galeanas apsigyveno Argentinoje, rašė žurnalą Crisis, bet ten taip pat netrukus įvyko perversmas, žurnalistas buvo įtrauktas į mirties sąrašus. Jis emigravo į Ispaniją. 1985 m. rašytojas grįžo į Urugvajų ir ten gyveno iki mirties. Galeanas itin rėmė ir sveikino Tabarė Vaskeso, kairiųjų kandidato pergalę šalies prezidento rinkimuose. Karakase įkūrus visoje Lotynų Amerikoje transliuojamą kanalą „TeleSUR“, Galeanas tapo jo komiteto nariu, apžvalgininku. 2006 m. Eduardas Galeanas prisidėjo prie peticijos dėl Puerto Riko nepriklausomybės. 2009 m. per Amerikos valstybių vadovų suvažiavimą, Venesuelos prezidentas Hugo Čiavesas įteikė JAV prezidentui Barakui Obamai Galeano knygą „Lotynų Amerikos atvertos venos“. Šis gestas išpopuliarino knygą už Lotynų Amerikos ribų. Eduardas Galeanas savo veikaluose, pasisakymuose daug dėmesio skyrė Lotynų Amerikos istorijai, socialinei nelygybei, kritikavo JAV ir kitų Europos šalių kišimąsi į Lotynų Amerikos valstybių reikalus, kapitalistinę valdžią, rėmė socialistines vyriausybes, indėnų teisių, gamtosaugos judėjimus.