Lembitu
Lembitu, arba Lembit (est. Lembitu, Lembit, Lembitt, Lambite, Lambito, Lembito, Lembitus; ? – 1217 m. rugsėjo 21 d.) – senovės Estijos karo vadas, rašytiniuose šaltiniuose paminėtas Henriko Latvio kronikoje. Estų laikomas nacionaliniu didvyriu. Lembitu valdė istorinėje Sakalos žemėje (dab. pietvakarių Estijoje). Jo tvirtovė Leal stovėjo netoli šiuolaikinio Sūre Janio. Nuo 1211 m. jis priešinosi slavų skverbimuisi į jo valdomas žemes ir, vokiečių kronikininko liudijimu, įvykdė antpuolį į Pskovą. Prasidėjus riterių Kryžiaus žygiams, jis vadovavo kovai prieš Kalavijuočių ordiną. 1215 m. Lembitu tvirtovė buvo užimta ir jis pats paimtas į nelaisvę. Buvo paleistas 1217 m. Lembitu pabandė suvienyti estus, kad atlaikytų vokiečių užkariavimą. Sudaręs sąjungą su Naugardo respublika, jis sugebėjo surinkti 6000 estų vyrų kariuomenę iš skirtingų apskričių. Žuvo 1217 m. rugsėjo mėnesį mūšyje prie Viljandžio (Madisepäeva lahing).