Jungtinės Nyderlandų provincijos
Jungtinės Nyderlandų provincijos arba Jungtinės provincijos (oficialiai – Septynių jungtinių Nyderlandų respublika), istoriografijoje dažniausiai vadinamos Nyderlandų respublika, buvo federacinė respublika, gyvavusi nuo 1588 m. (Nyderlandų sukilimo metu) iki 1795 m. (Batavijos revoliucijos). Tai buvo Nyderlandų pirmtakė ir pirmoji visiškai nepriklausoma Nyderlandų nacionalinė valstybė. Respublika buvo įkurta po to, kai kelios Ispanijos Nyderlandų provincijos sukilo prieš Ispanijos valdžią. Šios provincijos 1579 m. sudarė bendrą sąjungą prieš Ispaniją (Utrechto unija), o 1581 m. paskelbė savo nepriklausomybę. Ją sudarė Groningenas, Fryzija, Overeiselis, Geldersas, Utrechtas, Šiaurės Olandija, Pietų Olandija ir Zelandija. Nors valstybė buvo nedidelė ir joje gyveno tik apie 1,5 mln. gyventojų, ji kontroliavo pasaulinį jūrų prekybos kelių tinklą. Per savo prekybos bendroves, Olandų Rytų Indijos bendrovę ir Olandų Vakarų Indijos bendrovę, ji sukūrė Nyderlandų kolonijinę imperiją. Iš šios prekybos gaunamos pajamos leido Jungtinėms Nyderlandų provincijoms kariniu požiūriu konkuruoti su daug didesnėmis šalimis. Ji sukaupė didžiulį 2000 laivų laivyną, kuris iš pradžių buvo didesnis už Anglijos ir Prancūzijos laivynus kartu sudėjus. Didžiausi konfliktai vyko Aštuoniasdešimties metų kare su Ispanija, Olandijos-Portugalijos kare (1602–1663 m.), keturiuose Anglijos-Olandijos karuose (1652–1654 m., 1665–1667 m., 1672–1674 m. ir 1780–1784 m.), Prancūzijos-Olandijos kare (1672–1678 m.) ir Devynerių metų kare (1688–1697 m.) prieš Prancūzijos Karalystę.