Lietuvių kalbos gramatika
Gramatika (gr. γραμματική < γραμμα 'rašmuo') – prasminių kalbos vienetų (žodžių formų, jų junginių) ir jų tarpusavio santykių sistema, kurioje kiekvieno elemento vaidmuo priklauso nuo jo ryšių su kitais. Šiuo terminu dar vadinama kalbotyros šaka, tirianti ir aprašanti tą sistemą. Tradiciškai gramatika apima morfologiją ir sintaksę. Griežtos skirties tarp šių gramatikos dalių nėra, nes jas vienija bendros gramatinės reikšmės, kalboje realizuojamos ir morfologiškai, ir sintaksiškai. Lietuvių kalboje įvairius žodžio morfologinės struktūros pokyčius dažnai lydi ir fonologiniai pokyčiai, vadinami lydimaisiais morfonologiniais reiškiniais – jie reikšmingi tiek fonologiškai, tiek morfologiškai. Tai reiškia, kad į gramatikos aprašą būtina įtraukti ir fonologiją. Be to, į kalbos dalių aprašus lietuvių kalbos gramatikose tradiciškai įtraukiamas tų kalbos dalių radimasis morfeminės derivacijos būdu, taigi, į gramatikos aprašą dar įtraukiama ir žodžių daryba. Lietuvių kalbos gramatikos aprašą sudaro keturi skyriai: Fonologija Morfologija Žodžių daryba Sintaksė