Apaštalas Baltramiejus
Apaštalas Baltramiejus (hebr. ‏תולמי‎‎‎‎‎-בר‎‏‎‎ bar-Tôlmay vert. Tolmay sūnus;gr. Απόστολος Βαρθολομαίος m. apie 70 m.) – vienas iš dvylikos apaštalų, Naujajame Testamente minimas tik apaštalų sąrašuose. Manoma, kad Evangelijose minimas Baltramiejus (aramėjų kalboje bar-Tholomaios „Tolomajo – Ptolemo sūnus“ arba „kario sūnus“), ir Evangelijoje pagal Joną minimas Natanaelis (hebrajų kalboje „Dievas davė“) yra vienas ir tas pats asmuo. Šventojo Baltramiejaus diena Katalikų bažnyčioje minima rugpjūčio 24 d., Rytų bažnyčiose – birželio 11 d. Armėnų apaštališkoji bažnyčia Šventąjį Baltramiejų, kartu su šventuoju Tadu laiko savo globėjais. Koptų stačiatikių bažnyčia šv. Baltramiejų mini sausio 1 d. Tikriausiai jis buvo Apaštalo Pilypo giminaitis ar artimas draugas, nes Apaštalas Pilypas atvedė Apaštalą Baltramiejų pas Jėzų, taip pat jie kartu minimi apaštalų sąrašuose. Euzebijus mini, kad šventasis Baltramiejus skelbė evangeliją Arabijoje, Frygijoje, Likaonijoje. Paskui nuvykęs į Armėniją, kur į krikščionybę atvertęs Armėnijos karalių Polimijų su žmona ir dvylikos miestų gyventojus. Dėl to supykęs karaliaus brolis pagonis Astiagas Albanopolyje (dabar Emanstahatas) ar Urbanopolyje Baltramiejų nukankinęs (nežinia ar nukirsdinęs ar nulupęs odą ir nukryžiavęs). Pagal įvairius kitus šaltinius, Baltramiejus taip pat skelbė evangeliją Indijoje, net Etiopijoje. Katalikų laikomas amatininkų: mėsininkų, odininkų, knygrišių, batsiuvių, tinkuotojų, šachtininkų, siuvėjų, kepėjų, o Florencijoje – alyvos, sūrių ir druskos globėjas; į jį kreipiamasi nervinių ligų, konvulsijų ir odos ligų atvejais. Taip pat katalikai jį laiko bitininkų, piemenų, aludžių savininkų ir žemdirbių globėju.