Atsiskyrėlis
Atsiskyrėlis – asmuo, kuris dėl įvairių priežasčių gyvena izoliacijoje nuo visuomenės. Atsiskyrimo priežastys būna įvairios: Socialinių, psichologinių ir psichinių problemų turintys asmenys vengia visuomenės, kuri jam sukelia nerimą, pasimetimą, ar kitokį dvasinį diskomfortą. Kai kurios įžymybės izoliuojasi nuo gerbėjų dėmesio. Mizantropai atsiskiria nuo visuomenės dėl negebėjimo jos toleruoti. Survivalistai atsiskiria praktikuodamiesi išgyventi be kitų pagalbos. Nusikaltėliai izoliuojasi idant nebūtų atpažinti ir sulaikyti. Religiniai atsiskyrėliai (eremitai, anachoretai) izoliuojasi nuo visuomenės, kad galėtų praktikuoti vienuolystę. Atsiskyrėliškumas nebūtinai reiškia geografinę izoliaciją. Dauguma atsiskyrėlių gyvena dideliuose miestuose, tačiau didžiąją laiko dalį praleidžia namuose ir neįsitraukia į socialinę veiklą. Dalis atsiskyrėlių keliasi gyventi į nuošalias vietas, kur jie jaučiasi laisvi nuo civilizacijos. Japonijoje atsiskyrėliai dėl socialinių – psichologinių problemų vadinami hikikomori. Atsiskyrėlių budistų, daoistų, hinduistų buvo dar prieš mūsų erą, vėliau atsiskyrėliai – daugiausiai krikščionys. Krikščionių atsiskyrėlių pradininkais laikomi Paulius Tėbietis (III a.), Antanas Komanietis (IV a.). Kad išvengtų Romos imperatorių persekiojimų, krikščionys vyko į Egipto, ypač Libijos dykumas ir gyveno ten atsiskyrėliškai. V a. Artimuosiuose Rytuose atsirado stulpininkų, kurie pamokslaudavo, įsitaisę ant stulpų, maitindavosi maistu, kurį jiems atnešdavo žmonės. Vėliau nemažai atsiskyrėlių buvo vienuolynų kūrėjai.