Keimada Grandė
24°29′ p. pl. 46°41′ v. ilg.﻿ / ﻿24.483°š. pl. 46.683°r. ilg.﻿ / 24.483; 46.683 Keimada Grandė (port. Ilha da Queimada Grande) – sala Atlanto vandenyne, 35 km nuo pietrytinių Brazilijos krantų. Priklauso San Paulo valstijai. Sala nedidelė, vos 0,43 km² ploto, kalnuota, uolinga (aukštis iki 206 m). Apaugusi krūmokšniais. Keimada Grandė garsėja savo gyvatėmis. Tik čia gyvena endeminė, labai nuodinga gyvatė Bothrops insularis. Sala garsėja legendomis apie gyvačių gausą – teigiama, kad čia jų esti keturios viename kvadratiniame metre. Be jų, salose gyvena ar apsistoja dar virš 30 paukščių rūšių, 3 endeminės varliagyvių, 3 driežų, 17 vorų, 3 kirmrausų rūšys. Salos pavadinimas portugališkai reiškia „didžioji degimų sala“. 1909 m. Keimada Grandėje pastatytas švyturys. Pasak legendos, švyturio prižiūrėtojas dingo nuėjęs pasiskinti bananų, o vėliau žuvo ir visi atvykę gelbėtojai. Dabar švyturys veikia automatiškai. Keimada Grandė paskelbta griežtu gamtos rezervatu, Brazilijos jūrų laivynas draudžia saloje išsilaipinti. Čia gali lankytis tik mokslininkai – taip saugomi tiek lankytojai, tiek salos ekosistema.