Klatrinas
Klatrinas – 650 kDa trimerinis baltymas, sudarytas iš trijų (~190 kDa) sunkiųjų grandinių, bei prie jų asocijuotų trijų (~25 kDa) lengvųjų grandinių. Klatrino molekulės struktūra radialinės simetrijos ir primena tris sulenktas kojas, išeinančias iš centro. Kiekviena koja yra 475 angstremų (47,5 nm) ilgio ir 20 angtremų storio. Sunkioji grandinė sudaro visą kojos ilgį, ji turi tris regionus: proksimalinį, kuris arčiausiai centro ir kur jungiasi lengvoji grandinė, distalinį ir N-galo domeną. Proksimalinis ir distalis regionas sudarytas iš susilanksčiusių α-spiralių, o N-galinis domenas yra globulinės struktūros. Lengvoji grandinė jungiasi išilgai sunkiajai grandinei, ties proksimaline kojos dalimi, o C-galas orientuotas į trikojės molekulės centrą. Klatrinas gali susirinkti į tinklą. Klatrino baltymo koja paraleliai šonais liečiasi su kita klatrino baltymo kojos dalimi, taip kojos persipina ir susijungus kelioms molekulėms gali susidaryti struktūra panaši į penkiakampį ar šešiakampį žiedą, prie kurio toliau jungiantis klatrinui susiformuoja tinklas. Jeigu polimerizacijos reakcija vyksta ant ląstelės membranos, tuomet membrana mechaniškai deformuojama ir suformuojama klatrinu gaubta įdubą, dėl to galiausiai susidaro ir klatrino tinklu gaubta pūslelė. Ląstelėje šie procesai vyksta labai greitai, apskaičiuota, kad vienas šis ciklas gali trukti mažiau nei 1 min. Fiziologinėmis sąlygomis klatrino susirinkimas į tinklo struktūrą yra labai lėtas, todėl in vivo šiam procesui reikalingi ir kiti faktoriai. Panašu, kad vezikulių – pūslelių formavimąsi lemia tam tikri iniciacijos procesai, kurie lemia klatrino tinklo susirinkimo vietą. Klatrinu apvilktos vezikulės randamos visose branduolinėse ląstelėse, nuo mielių iki žmogaus. Ląstelės viduje klatrinu apvilktos pūslelės tarpininkauja įvairių molekulių transporte. Šių vezikulių pagalba baltymai ir lipidai yra transportuojami nuo plazminės membranos iki vidinių ląstelių kompartmentų (endodomų). Pūslelės gali dalyvauti ir transportuojant molekules nuo trans-Goldžio tinklo iki endosomų, bei kituose transporto keliuose. Klatrinas dalyvauja ląstelės paviršiaus receptorių endocitozėje, taip reguliuojant augimo faktorių, neurotransmiterių receptorių bei neurotransmiterių transporterių kiekį ląstelės paviršiuje. Taip pat jis gali dalyvauti egzocituotų lipidų ir baltymų susigrąžinime nuo membranos. Įvairios ligos, kaip paveldima hipercholesterolemija, hemachromatozė, leukemija, Alzheimerio liga bei Hantingtono liga, siejama su klatrino transporto sutrikimais. Be to šis baltymas dalyvauja ir į ląstelę patenkant virusams. Nauji tyrimai rodo, kad klatrinas, ląstelėms dalijantis, gali dalyvauti ir chromosomų atsiskyrime, stabilizuodamas verpstės gijas.