Stanislovas Jarockis
Stanislovas Jarockis (Stanisław Jarocki, 1871 spalio 27 d. ar 1879 m. Varšuva – 1944 m. spalio 13 d. Vilnius) – dailininkas, konservatorius, pedagogas, kelių lenkų draugijų narys. 1891–1894 m. jis mokėsi tapybos Varšuvoje pas Vojcechą Gersoną ir Krokuvos dailės akademijoje pas Janą Mateiką bei Leopoldą Lėferą, po to tobulinosi Paryžiuje, Miunchene ir Romoje. 1898 m. menininkas visam laikui apsigyveno Vilniuje. Apsistojęs Vilniuje, Jarockis aktyviai įsijungė į miesto kultūrinį gyvenimą. Tapo įvairių renginių organizatoriumi, inscenizuotoju ir apipavidalintoju. Jis greitai pritapo Vilniaus inteligentų aplinkoje. Dirbo Vilniaus piešimo mokykloje ir vertėsi privačiomis piešimo pamokomis. Nuo 1900 m. dėstė Nemokamose techinio piešimo ir braižybos klasėse. 1904 m. šią ugdymo įstaigą pertvarkius į Juozapo Montvilos piešimo klases, vadovavo prie jų veikusiems peizažo tapybos kursams. Vilniuje surengė vietinių ir Lenkijos dailininkų parodų, publlikavo straipsnių kultūros istorijos ir dailės klausimais. Aliejiniais dažais ir pastele nutapė peizažų, portretų, buitinės ir simbolinės tematikos drobių, religinių paveikslų. Tapė portretus (Autoportretas 1904), peizažus (Tyla, 1898; Pavasaris, 1900; Peizažas, 1903; Peizažas. Kelias ir beržai, 1903; Šventoji Žemaitija, 1910, teminių kompozicijų („Žmogiška laimė“, 1909–1913), Tatrų kalnų peizažų ciklas, 1924–1925; Lenkiškas ruduo, 1944; Žiema, 1944), liaudies tipus (Vilniaus krašto valstietė 1902), humoristinius piešinius (Skrenda, oi skrenda 1902). Dalyvavo dailės parodose. Dalyvavo parodose Vilniuje, Varšuvoje, Krokuvoje, Minske, Peterburge, Lvove, Zakopanėje, Romoje (1897), Venecijoje (1932). Tarp labiausiai dailininko vertintų kūrinių buvo ir itališkos tematikos drobės „Prie įėjimo į katakombas“, „Borghese’ių soduose“. Taip pat jis iliustravo knygas, pavyzdžiui, E. Jelenskos-Dmochovskos knygelę apie Vilniaus Kalvarijas ir kai kuriuos straipsnius, publikuojamus lenkų iliustruotuose leidiniuose. 1900 m. Jarockis restauravo freskas Šv. Kazimiero koplyčioje Vilniaus katedroje. Dalyvavo slaptame mokyme, rūpinosi jaunimo savišvieta, prisidėjo prie sporto draugijos „Sokół” („Sakalas“) įkūrimo, veikė Senovės ir etnografijos mylėtojų, Vilniaus mokslo bičiulių, Kraštotyros draugijose. 1925 m. jis išleido iliustruotą vadovą po Vilniaus apylinkes, skirtą besimokančiam jaunimui. Jame jis trumpai aprašė ir rekomendavo jauniems keliautojams aplankyti Vilniaus Kalvarijas, Salotės ežerą, Naująją Vilnią, Nemiežį, Bareikiškes, Sudervę, Verkius, Žaliuosius ežerus, Trakus, Rudininkų girią ir Medininkus.