Tureto sindromas
Tureto sindromas (TS) – paveldimas neuropsichiatrinis sutrikimas, prasidedantis vaikystėje ir pasižymi daugialypiais fiziniais (motoriniais) tikais ir (arba) balsiniais (fonininiais) tikais. Šie tikai atsiranda ir išnyksta, gali būti laikinai numalšinti ir įvyksta pasireiškus išankstiniam potraukiui. Tureto sindromas apibūdinamas kaip tikus sukeliančių sutrikimų spektro dalis, įtraukianti laikinus, praeinančius ir pasikartojančius (chroniškus) tikus. Sindromas pirmą kartą aprašytas 1825 m. prancūzų gydytojo Jean Marc Gaspard Itard. Nuo to laiko nedaug kas tebuvo išsiaiškinta apie šio sindromo kilmę ir gydymo galimybes. 1965 m. buvo lūžio taškas tiriant tureto sindromą. Arthur K. Shapiro – apibūdinamas kaip „modernių tikinių sutrikimų tyrimų tėvas“ – su haloperidoliu gydė pacientą, turintį tureto sindromą. Nuo 1999 m. šį sindromą tyrinėja kelios medicinos mokslo šakos, kaip neurofiziologija, neuropatologija ir kt.