Eritrėjos ir Etiopijos karas
Eritrėjos ir Etiopijos karas – konfliktas, vykęs tarp Etiopijos ir Eritėjos nuo 1998 m. gegužės iki 2000 m. birželio. Po to, kai 1991 m. Eritrėja išsikovojo nepriklausomybę nuo Etiopijos, liko kelios ginčytinos teritorijos. Abiejų šalių vyriausybės susitarė sukurti komisiją, kuri nustatytų galutinę sieną ginčytinose teritorijose. Ginčytinos teritorijos: Badmė, Tsorona-Zalambesa ir Burė. Tai vienas iš konfliktų Rytų Afrikoje. Daugiausia ginčų kilo dėl Badmės lygumos. 1998 m. gegužės 6 d. Eritrėjos pasiųsti kariai įžengė į ginčytiną regioną ties Eritėjos ir Etiopijos šiaurine provincija Tigrajumi. Karius apšaudė vietiniai Tigrajo kariai ir policija. Eritrėja tvirtino, kad į regioną pasiųsti kariai taikiai kalbėtis. Vėliau pasiuntė mechanizuotus dalinius į Badmę, siekdama nubausti pasalą surengusius karius. Į Eritrėjos įsiveržimą Etiopija atsakė, paskelbdama totalų karą ir 1998 m. gegužės 12 d. mobilizuodama pajėgas Eritėjos puolimui. Artilerijos ir tankų apsišaudymai greitai peraugo į intensyvius mūšius, kurie tęsėsi 4 savaites. Etiopija surengė oro antskrydžius puldama Eritrėjos sostinę Asmarą ir kitus miestus: Adi Keihą, Masavą, Asebą ir kt. O Eritrėja subombardavo šiaurinius Etiopijos miestus Adigratą ir Mekelę. Sausumos kariai kovojo trijuose frontuose. Galiausiai Eritrėjos kariai evakavosi iš ginčytinų teritorijų, o Etiopija užėmusi šias teritorijas paskelbė karo baigtį. Eritėja sutiko su paliaubomis, o vėliau ir taikos sutartimi. Skirtingais duomenimis, Eritėja neteko nuo 20–50 tūkstančių karių, o Etiopija – nuo 60–123 tūkstančių.