Rasa (vedos)
Rasa (skr. रसा = IAST: rásā) – senovės arijų mitologinė upė. Rasos upė minima „Rigvedoje“ 9 kartus. Vėlyvesniame Jaskos veikale „Nirukta“ Rasa apibūdinama kaip pasaulį ir dangų juosianti upė (plg. graikų Okeanas). Šį įvaizdį galima numanyti buvus jau ir vedose. „Mahabharatoje“ ir puranose Rasa pavadinama požemio, pragaro upė. Rasos pavadinimas ir įvaizdis glaudžiai susijęs su kita vedine mitologema, vadinama rasa (vyr. g., skr. रस = IAST: rasa). Tai sultys, syvai, gyvastis, sula, rasa. Šis žodis vedose išreiškia kūną, gyvybę palaikančius vandenis. „Atharvavedoje“ gausu užkalbėjimų, kuriuose priešininkas prakeikiamas, kad taptų arasa, t. y., besultis, besyvis, nususęs. Ne veltui povediniu laikotarpiu šis žodis ėmė reikšti nuotaiką, jauseną (žr. rasa (estetika)), plg. bendrą žodžių humoras ir humoralinė sistema (organizmo skysčių, hormonų dermė) kilmę Vakaruose.