Karo mokslas
Karo mokslas - mokslas, tiriantis valstybės pasirengimą karui, kariuomenės struktūrą, raidą ir kovos būdus. Deividas Šlekys, politologas, karo teoretikas, socialinių mokslų daktaras, docentas, karo mokslą skirsto į karo istoriją, karo teoriją ir pagalbinius karo mokslus. Po to karo istorija skirstoma į karų istoriją (tiria konkrečius karus ir konfliktus, jų priežastis ir padarinius, yra glaudžiai susijusi su visuotine istorija), karybos istoriją (tiria karybos, kariuomenės, jos rūšių, ginklų raidą) ir pagalbinių karo mokslų (fortifikacijos, karo kartografijos, kriptografijos, karo technikos, uniformologijos) istoriją. Pagal Deividą Šlekį karo teorija skirstoma į karo meną, kuris dar skirstomas į strategiją, operatyvinį meną ir taktiką, ir karo filosofiją (arba karinę mintį), tiriančią karą kaip socialinį reiškinį. Prie pagalbinių karo mokslų jis priskiria: karo inžineriją, karo kartografiją, karo mediciną, karo teisę, fortifikaciją. Rusijoje karo mokslas - tai mokslo sritis (teorinė ir praktinė), kuri yra žinių sistema apie valstybių, valstybių koalicijų ar klasių karinių operacijų (karo) rengimą ir vykdymą siekiant politinių tikslų, karinių reikalų dalis Rusijoje. Kitose valstybėse šis terminas apima viską, kas susiję su karu, gynyba ir agresija prieš priešą, t. y. karinius reikalus. Anksčiau Rusijoje karo mokslas buvo apibrėžiamas kaip karo teorija, karo doktrina, sistemingas karo meno dėsnių plėtojimas.