Aurelija Kota
Aurelija Kota (lot. Aurelia Cotta, 120–54 m. pr. m. e.) – vėlyvojo Romos respublikos laikotarpio romėnų aristokratė, kilusi iš garsios politikų Aurelijų (Aurelii) šeimos (jos trys broliai Kajus, Markas ir Liucijus buvo išrinkti konsulais atitinkamai 75, 74 ir 65 m. pr. m. e.), Julijaus Cezario motina. Romos istorikas Plinijus Vyresnysis teigia, kad ji pagimdė Julių Cezarį Cezario pjūviu. Ši versija laikoma mažai tikėtina, nes ji gyveno daug metų po šio gimdymo. Ji taip pat susilaukė dvejų dukrų, kurios sulaukė pilnametystės bei susituokė su kitų žymių Romos politikų šeimų atstovais (Julija Vyresnioji (102 – ? pr. m. e.), ištekėjo už Pinarijaus, jos anūkas Lucijus Pinarijus Skarpas tapo Kirenaikos (Libija) gubernatoriumi; kita dukra Julija Jaunesnioji (101–51 pr. m. e.), ištekėjo už Marko Atijaus, jos anūkas – imperatorius Augustas). Aurelijos vyras Gajus Julijus Cezaris mirė savo namuose apie 85 m. pr. m. e. Likusi našle ji antrą kartą neištekėjo ir visą dėmesį skyrė vaikų auklėjimui. Dėl grožio, proto, išminties bei vaikams suteikto išsilavinimo Tacitas priskiria ją prie pavyzdinių Romos motinų, o Plutarchas apibūdina kaip labai dorą moterį. Plutarchas ją aprašo kaip su ašaromis išlydinčią savo sūnų į sunkius pontifex maximus rinkimus 63 m. pr. m. e. 82 m. pr. m. e. ji sumaniai išnaudojo šeimos ryšius apsaugodama savo, tuo metu dar aštuoniolikmetį, sūnų nuo Romos diktatoriaus Sulos keršto, kai jaunasis Cezaris atsisakė išsiskirti su pirmąja savo žmona, Sulos priešininko Liucijaus Kornelijaus Sinos (Lucius Cornelius Cinna) dukra Kornelija Sina.