Baravykas paąžuolis
Baravykas paąžuolis, žalbaravykis (lot. Boletus luridus) – baravykinių (Boletaceae) šeimos, baravykų (Boletus) genties grybų rūšis. Augimo vieta Lapuočių miškai, parkai su ąžuolo, liepos, beržo priemaiša. Augimo laikas Pavasaris (retai), vasara, ruduo. Pagrindiniai požymiai Kepurėlė aksomiška, poros raudonos. Vaisiakūniai stambūs, mėsingi. Kepurėlė užauga iki 20 cm skersmens, iš pradžių gaubta, vėliau beveik plokščia, aksomiška, rudai pilka, nešvariai švelniai žalsvai ruda, silpno gelsvo atspalvio. Vamzdeliai iki 2 cm ilgio, geltoni, poros raudonos, rudai raudonos. Kotas masyvus, iki 15 cm ilgio ir 5 cm storio, oranžiškai raudonas, su juodu, šiurkščiu tinkleliu. Trama gelsva, vėliau – geltona, perlaužus pamėlynuoja, paskui išblunka iki melsvos, nekarti. Sporos 10–17×5–7 μm. Būdingi požymiai: vamzdeliai ir kepurėlės bei koto trama įpjauti pamėlynuoja, vėliau išblunka. Auga pavieniui arba grupelėmis. Mėgsta šviesias, žolėtas, kalkingas vietas, ąžuolo kaimynystę. Valgomas gerai išvirtas, nevartojant alkoholinių gėrimų. Neretas.