Tereko Tarybų Respublika
Tereko Tarybų Respublika (rus. Терская Советская Республика) – respublika Tarybų Rusijos sudėtyje, buvusios Tereko srities (Rusijos imperija) teritorijoje, egzistavusi 1918 m. kovo – 1919 m. vasario mėnesiais. Sostinė buvo Piatigorskas, vėliau – Vladikaukazas. Nuo 1918 m. liepos – Šiaurės Kaukazo Tarybų Respublikos sudedamoji dalis. Tereko Tarybų respublika buvo paskelbta Piatigorske vykusiame 2-ajame Tereko tautų suvažiavime (567 delegatai). Kovo 4 d. suvažiavimas pripažino Tarybų Rusijos valdžią. Kovo 5 d. buvo išrinkta Tereko Liaudies taryba, kurios pirmininkas buvo J. Bogdanovas. Vėliau buvo suformuota vyriausybė – Liaudies Komisarų taryba (LKT), kurią sudarė bolševikai, menševikai ir kairieji eserai. LKT pirmininkas buvo bolševikas S. Buačidzė (С. Г. Буачидзе), o po jo žuvimo 1918 m. birželio 20 d. – eseras J. Paškovskis (Ю. Г. Пашковский), kuris žuvo 1918 m. rugpjūtį, ir tada jį pakeitė bolševikas F. Bulė (Ф. X. Булле). Respublikos vyriausybė vykdė Tarybų Rusijos politiką – nacionalizavo pramonės įmones (pirmoje eilėje – naftos pramonės Grozne), atšaukė privačią žemės, miško ir žemės gelmių nuosavybę. Balkarams, čečėnams ir osetinams buvo išdalinta 150 tūkst. dešimtinių žemės. Vladikaukaze buvo įsteigta pirma aukštoji mokykla regione – Vladikaukazo politechnikos institutas. Didelė dalis gyventojų palaikė baltagvardiečius, su kuriais kovojo Tereko Tarybų respublikos kariuomenė: 1-asis Vladikaukazo pulkas (vadas Mitiajevas) 2-asis Vladikaukazo pulkas (vadas Freitagas) 1-oji smogiamoji šariato kolona A. Gegečkorio (А. А. Гегечкори) gruzinų būrys ingušų būriai Grozno darbininkų būriai – apie 300 žmonių; vadas M. Levandovskis kinų revoliucinis būrys, vadas Pau Tisanas ir kt. 1919 m. visą Tereko Tarybų respublikos teritoriją užėmė baltagvardiečių Savanorių armija.