Arabų sukilimas
Arabų sukilimas (arab. الثورة العربية, turk. Arap İsyanı) – karinis sukilimas prieš Osmanų imperiją viduriniuose rytuose per Pirmąjį pasaulinį karą. Jis oficialiai prasidėjo britų vyriausybės ir Mekos šarifo Huseino bin Ali susitarimo pagrindu 1916 m. birželio 10 d. Mekoje. Sukilimo tikslas buvo sukurti vieną suvienytą ir nepriklausomą arabų valstybę nuo Alepo Sirijoje iki Adeno Jemene, kurią britai pažadėjo pripažinti. Huseino ir Hašimitų vadovaujama Hidžazo armija, remiama britų Egipto ekspedicinių pajėgų, sėkmingai kovojo ir išstūmė Osmanų kariuomenę iš didžiosios Hidžazo ir Transjordanijos dalies. Sukilimo dalyviai galiausiai užėmė Damaską ir įkūrė Sirijos Arabų karalystę – trumpalaikę monarchiją, kuriai vadovavo Huseino sūnus Faisalas. Tačiau po slapto Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos susitarimo, britai ir prancūzai padalijo vidurinius rytus į mandatines teritorijas, o ne į suvienytą arabų valstybę. Britai nesilaikė pažado remti suvienytą nepriklausomą arabų valstybę.