Dubnos mūšis
Dubnos mūšis – 1273 m. vasarą įvykusios kautynės tarp Lietuvos ir Livonijos Ordino kariuomenių, vienas 1262–1282 m. Lietuvos ir Livonijos karo mūšių. Mūšis aprašytas Eiliuotojoje Livonijos kronikoje. Latvių istoriografijoje egzistuoja nuomonės, kad mūšis vyko arba prie Viškių, prie Lyvanų, arba prie Dignajos (latv. Dignāja) prie Dauguvos (Sėlos žemėje). Mūšis buvo vienas iš abejų pusių vykdytų plėšikavimo žygių. Kiek anksčiau, tų pačių metų pradžioje Livonijos ordinas surengė žygį į Lietuvą; grįždamos su grobiu šios pajėgos buvo sutriuškintos. Mūšyje krito Lietuvos didikas (lot. nobilis de Lettovia) Sukse (lot. Suxe, Sucha), kuris 1268 m. buvo pabėgęs į Rygos arkivyskupijos pusę ir kartu su kalavijuočiais kovojo siekdamas atgauti savo valdas Nalšios žemėje. Po kalavijuočių įsiveržimo vasarą lietuviai vėl įsiveržė į Latgalą. Šias pajėgas kalavijuočiai sumušė prie Dubnos (Dubenės) upės. Apie mūšio pabaigos pobūdį leidžia spėti ir Eiliuotojoje Livonijos kronikoje užfiksuotas faktas, kad lietuviai pasitraukė palikę įkaitus.