Lyguma
Lyguma – sausumos, jūros ar vandenyno dugno paviršiaus dalis, kuriai būdingas visai visai nedidelis aukščio svyravimas (iki 200 m) ir nedidelis paviršiaus pokrypis (iki 5°). Lygumos užima 64 % sausumos teritorijos. Didžiausia pasaulio lyguma – Amazonės žemuma (daugiau nei 5 mln. km²). Lygumos skirstomos į žemumas, aukštumas ir plokščiakalnius. Žemumoms būdingi plokšti sausumos paviršiai (0–200 m virš jūros lygio). Jos susidaro: iškilus jūros dugnui – Pakaspijo žemuma; susiklosčius upių sąnašomis (aliuvinė žemuma) – Indo-Gangos žemuma; prieledyninių marių dugne (moreninė žemuma) – Vidurio Lietuvos žemuma. Aukštumoms būdingi daugiau kalvoti paviršiai (200–500 m virš jūros lygio). Jos gali būti: akumuliacinės (žemyninio apledėjimo sritys) – Baltijos aukštuma; tektoninės (iškeltos žemės gelmių vidinių jėgų); denudacinės (nuardytos senų kalnų sritys) – Škotijos, Silezijos aukštumos. Plokščiakalniai – daugiau nei 500 m iškeltos plokščios (plynaukštės arba banguotos aukštumos, susidariusios iškilusių platformų srityse arba iškeltose ir neturinčiose nuosėdinių uolienų dangos platformų dalyse – skyduose – Brazilijos, Dekano plokščiakalniai. Pagal struktūrinę prigimtį lygumos skirstomos į platformų ir orogeninių (kalnų) sričių.