Pradžniaparamita
Pradžniaparamita (skr. प्रज्ञापारमिता = IAST: prajñāpāramitā – „išminties tobulybė“) – viena svarbiausių Mahajanos budizmo koncepcijų, esmiškai apibūdinanti dharmos doktriną ir tuštumą (šūnjatą), bei nurodanti bodhisatvos kelią. Budistinėje mitologijoje Pradžniaparamita vadinama šią išminties (pradžnia) tobulybę (paramita) įkūnijanti deivė (bodhisatva). Budistinėje tradicijoje yra keletas sūtrų, vienu ar kitu lygiu aprašančių aukščiausios išminties, išpildytos pradžnios doktriną: Deimantinė sūtra (Vajracchedikā-prajñāpāramitā-sūtra) Širdies sūtra (Prajñāpāramitā-hridaya-sūtra) Aštuoniatūkstantinė pradžniaparamita sūtra (Aṣṭasāhasrikā-prajñāpāramitā-sūtra) Didžioji pradžniaparamita sūtra (Mahāprajñāpāramitā-sūtra) Šimtatūkstantinė pradžniaparamitasūtra (Śatasāhasrikā-prajñāpāramitā-sūtra) Dvidešimtpenkiatūkstantinė pradžniaparamita sūtra (Pañcaviṃśatisāhasrikā-prajñāpāramitā-sūtra) Aštuoniatūkstantinė pradžniaparamita sūtra, atsiradusi I a. pr. m. e., laikoma pirmąja pradžniaparamita sūtra. Vėliau sūtra pildyta, komentuota, kol pasiekė 25 000, 100 000 ar 500 000 šlokų skaičių, bet savo esme nuo pirminės nesiskyrė, o tik turėjo daugiau pakartojimų, papildymų. Vėliau kaip tik pradėti kurti sutrumpinimai, tokie kaip Deimantinė ar Širdies sūtros, kurie sėkmingai paplito po Rytų Azijos šalis. Tradicijos laikoma, kad šias sūtras sukūrė pats Buda Šakjamunis, tačiau tuo metu jos nebuvo suprastos, todėl vėliau jas perdavė bodhisatvos.