Buriavimas sausumoje
Buriavimas sausumoje – judėjimas vėjo varoma ratuota transporto priemone žemės paviršiumi. Ši sąvoka yra atsiradusi iš analogijos su buriavimu vandenyje. Transporto priemonė, naudojama buriavimui sausumoje, yra dažnai vadinama vėjaračiu arba sausumos laivu. Istoriškai buriavimas sausumoje atsirado kaip transporto būdas; šiais laikais buriavimas sausumoje yra daugiausia sportas, kuris išpopuliarėjo XX a. penktajame dešimtmetyje. Šiuolaikiniai sausumos buriuotojai, dar vadinami „vairininkais“, gali pasiekti 3-4 kartus didesnį, nei realaus vėjo greitį. Vėjo gūsis buriuojant sausumoje yra laikomas labiau naudingu, nei palankus vėjo krypties pasikeitimas. Buriuoti sausumoje geriausia lygiose, atvirose ir vėjuotose teritorijose: paplūdimiuose, nenaudojamose automobilių stovėjimo aikštelėse, aerodromuose ir kitose teritorijose su kietu ir lygiu pagrindu. Vėjaračiai yra burinės triratės transporto priemonės ir buriavimas jomis iš esmės nesiskiria nuo buriavimo jachtomis ar burlentėmis. Vėjaračiu yra buriuojama gulimoje pozicijoje, vairuojama rankomis arba kojomis, burė valdoma šotu (burės virve).