Škotijos istorija
Škotijos istorija prasidėjo prieš 14 tūkst. metų, kai žmonės pradėjo apgyvendinti dabartinę Škotiją po paskutinio ledynmečio. Iš akmens, bronzos ir geležies amžių išliko daug radinių, bet mažai rašytinių šaltinių. Rašytinė Škotijos istorija prasidėjo Romos imperijai įsiveržus į Britaniją ir užėmus Velsą, Angliją, Škotijos žemumas, kuriuos ji valdė kaip Britanijos provinciją. Šiaurėje buvo romėnų nevaldoma teritorija - Kaledonija, kurioje gyveno piktai. Žvelgiant iš klasikinės istorijos pusės, Škotija buvo periferinė šalis, lėtai perimanti iš Viduržemio jūros regiono besiskverbiančią civilizaciją, bet daugėjant žinių apie praeitį, paaiškėjo, kad kai kurie pasiekimai buvo ankstesni ir pažangesni nei anksčiau manyta, o jūros keliai buvo svarbūs Škotijos istorijai. Dėl Škotijos geografinės padėties ir jūros kelių, šalis turėjo stiprius ryšius su pietuose ir rytuose su Baltijos jūros šalimis, o per Airiją su Prancūzija ir likusia žemynine Europa. Po Sąjungos akto 1707 m., kuris sujungė Angliją ir Škotiją į Jungtinę Karalystę, ir Škotijos švietimo bei Pramonės revoliucijos, Škotija tapo viena iš svarbiausių šalių Europos ekonomikoje ir intelektualiniame gyvenime. Šalies pramonė ypač nusmuko po Antrojo Pasaulinio karo, bet pastaraisiais dešimtmečiais Škotija patyrė kultūrinį ir ekonominį renesansą, atsigavus finansų sektoriui bei išgaunant Šiaurės jūros naftą ir dujas.