Karibų krizė
Karibų krizė (rus. Карибский кризис), Kubos raketų krizė (angl. Cuban Missile Crisis) arba Spalio krizė (isp. Crisis de Octubre) – Šaltojo karo konfrontacijos tarp JAV ir SSRS pasireiškimas, vykęs 1962 m. spalio 14-28 dienomis. Jis laikomas vienu įtempčiausių Šaltojo karo laikotarpių, rizikavęs peraugti į didelio masto karinius veiksmus su branduolinio ginklo panaudojimu ir gresiančiu abipusiu susinaikinimu. 1962 m. rugsėjį, po nepavykusių JAV operacijų, kuriomis siekta nuversti Fidelio Kastro režimą Kuboje, pastaroji priėmė SSRS pasiūlymą savo šalies teritorijoje pastatyti raketines bazes su vidutinio nuotolio balistinėmis raketomis (R12 arba SS-4 Sandal pagal NATO klasifikaciją) ir ilgojo nuotolio raketomis, nešančiomis branduolinį ginklą. Jų pajėgumo užteko surengti ataką prieš daugumą strateginių JAV objektų. Šis bazių įkūrimas sekė po daugiau nei 100 panašaus pobūdžio JAV raketų išdėstymo 1958 m. Didžiojoje Britanijoje ir 1961 m. Italijoje bei Turkijoje. 1962 m. spalio 14 d. JAV oro pajėgų žvalgybinis lėktuvas „U-2“, skrisdamas virš Kubos, iš didelio aukščio darytose fotografijose užfiksavo bazių statymo įrodymus. SSRS pusantros savaitės atmetinėjo JAV reikalavimus pašalinti raketas, kol galiausiai buvo pereita prie slaptų derybų, pasibaigusių 1962 m. spalio 28 d. Viešai paskelbtas susitarimas skelbė, kad už JAV pažadą niekada neįsiveržti į Kubą, sovietai išgabens raketas atgal į SSRS, leisdami jas patikrinti Jungtinių Tautų inspektoriams. Slaptoji susitarimo dalis taip pat įpareigojo JAV pašalinti ilgojo nuotolio raketas, esančias Turkijoje. Praėjus dviem savaitėms po susitarimo, raketos su jomis susijusia įranga buvo laivais išplukdytos atgal į SSRS, o JAV iki 1963 m. rugsėjo pašalino raketas iš Turkijos. Kaip Kubos raketų krizės išdava, tarp Maskvos ir Vašingtono buvo įkurta tiesioginė telefono linija.