Graikijos pilietinis karas
Graikijos pilietinis karas vyko 1946–1949 m. tarp Vyriausybės pajėgų, kurioms paramą teikė Didžioji Britanija, o vėliau JAV, bei Graikijos Demokratinės Armijos, karinės Graikijos Komunistų Partijos šakos, ir buvo poliarizuotų dešiniųjų ir kairiųjų grupuočių kovos dėl valdžios rezultatas. Pirmoji karo fazė buvo 1942–1944 m. per nacių okupaciją. Kai Graikijos vyriausybė tremtyje negalėjo paveikti situacijos tėvynėje, atsirado įvairios pasipriešinimo grupuotės, iš kurių svarbiausia buvo Nacionalinis Išvadavimo Frontas (EAM), kurį valdė komunistai. Nuo 1943 m. rudens nesutarimai tarp grupuočių sukėlė surėmimus, kurie vyko iki 1944 m. pavasario, kai buvo pasiektas susitarimas ir suformuota vieninga vyriausybė su 6 komunistinių pažiūrų ministrais. Antroji fazė buvo 1944 m. gruodį, kai šalis buvo išvaduota. EAM kariniu požiūriu valdžiusi visą Graikiją, pasipriešino britų remiamai vyriausybei tremtyje ir bandė perimti Atėnų kontrolę. EAM pralaimėjimas užbaigė jos įtaką: ELAS buvo nuginkluota, EAM tęsė veiksmus kaip daugpartinė organizacija. Tačiau įtampa išliko ir susidūrimai tarp kairiųjų ir dešiniųjų tesėsi. Per trečiąją fazę 1946–1949 m. komunistų partizanai, remiami naujai susikūrusių šiaurinių komunistinių šalių (Albanija, Jugoslavija, Bulgarija), kovėsi su tarptautinės bendruomenės pripažinta Graikijos vyriausybe, kuri buvo suformuota po rinkimų, kuriuos komunistai boikotavo.