Moters lytiniai organai
Moters lytiniai organai skiriami į vidinius ir išorinius: vidiniams priklauso kiaušidės (lytinės liaukos, kuriose gaminasi lytinės ląstelės), makštis, lytiniai takai (kiaušintakiai, kuriuose įvyksta apvaisinimas), gimda, kurioje išnešiojamas vaisius, bei pridėtinės lytinės liaukos, išskiriančios įvairius drėkinančius skysčius; išoriniai moters lytiniai organai vadinami vulva, ir jos sričiai priskiriama: gakta, lytinės lūpos, varputė, makšties prieangis ir Bartolino liaukos. Vidiniai lytiniai organai yra dauginimosi sistemos organai. Per juos atliekamas lytinis aktas, juose subręsta kiaušialąstė, įvyksta apvaisinimas, gemalo ir vaisiaus vystymasis. Gimdymo metu per moters lytinius organus išstumiamas vaisius su visais jo embrioniniais dariniais (visų pirma placenta). Riba tarp moters vidinių ir išorinių lyties organų yra mergystės plėvė, o pradėjus lytinį gyvenimą – plėvės likučiai. Išoriniai lytiniai organai yra gerai aprūpinami krauju, juose yra daug nervinių galūnių, tai su lytiniu geismu susiję ir organai. Dažnai, juose yra jautriausios moters erogeninės zonos. Jų stimuliavimas skatina makšties sienelių sudrėkimą (makšties lubrikaciją), mažųjų lytinių lūpų ir varputės padidėjimą, laisvesnį įėjimą makštin. Visa tai dar labiau sustiprina vulvos jaudrumą ir suteikia lytinio susijaudinimo pojūtį. Raukšlės tarp lytinių lūpų, palei varputę ir makšties prieangį – tai vietos, kurios nusėda šlapimo ir lytinių išskyrų likučiai, ir jie gali sukelti aštrų nemalonų kvapą, nemalonius pojūčius, o kartais – net būti uždegimo priežastimi. Todėl vulvos plovimas yra būtina lytinės higienos sudedamoji dalis.