Rastafarizmas
Rastafari – kultūrinis judėjimas, kurio nariai tiki, kad paskutinis Etiopijos imperatorius Hailė (Galia) Selasijė (Trejybės) I yra Jah (sutrumpinta Jahvės vardo forma) įsikūnijimas, Trejybės dalis. Rastafari žodis reiškia Ras (kunigaikštis) Tafari (To, kurio bijoma) Makonnen (Didikas, Teisėjas) – Haile Selassie I vardas prieš karūnaciją. Judėjimas kilo Jamaikoje tarp priespaudoje ir skurde esančių darbininkų ir valstiečių XX a. ketvirtojo dešimtmečio pradžioje ir rėmėsi Biblijos interpretacijomis, kurios sietos su tuo, kad Etiopija buvo vienintelė nepriklausoma Afrikos Valstybė, o Etiopijos Imperatoriaus karūnacijoje 1930 m. lapkričio 2 d. Etiopijos monarchija pagal Šventą Etiopijos Tewahedo Krikščionišką Raštą „Kebre Negast“ yra kilusi iš Izraelio karaliaus Saliamono ir Šebos karalienės sąjungos, o pirmasis imperatorius Menelikas I yra karaliaus Saliamono palikuonis. Taip pat pirmieji rastafariai žvelgė į Bibliją ir joje rado tokias citatas: Am 9:7 „Argi jūs nesate kaip etiopai man, Izraelio tauta? – tai VIEŠPATIES žodis. Taip pat Psalmyno 68:32 "Didikai atvyks iš Egipto, Etiopija tuoj bėgs pas Dievą ištiestomis rankomis. " Rastafari plitimui įtakos turėjo juodaodžių socialiniai ir politiniai siekiai ir tuometinio politinio veikėjo Marcus Garvey idėjos. Jo politinės ir socialinės vizijos davė juodaodžiams idėją repatrijuoti į Afriką ir ten atsikratyti vakaruose juos slėgusios kolonialistinės ir rasistinės priespaudos. Judėjimui dvasines idėjas suteikė biblinė Etiopija, kurios Karalius buvęs pateptas pagal tas pačias tradicijas kaip ir Izraelio karalius Dovydas bei kiti karaliai. Taip pat prieš Etiopijos Karalių vardą tradiciškai rašoma frazė „Judo giminės Liūtas nugalėjo“. Šie žodžiai paimti iš Biblijos: Apreiškimo Jonui 5:5 Tuomet vienas vyresnysis man tarė: „Neverk! Štai nugalėjo liūtas iš Judo giminės, Dovydo atžala. Jis atvers knygą ir nuplėš septynis jos antspaudus“. Taip pat Ras Tafaris tapdamas Imperatoriumi Hailė Selasė I gavo titulus „Nugalintis Liūtas Dievo Išrinktasis Etiopijos Karalių Karalius Pasaulio Šviesa“, be šių titulų jis iš Rytų Ortodoksų Bažnyčių patriarchų gavo „Tikėjimo Gynėjo“ titulą ir „Modernios Afrikos Tėvo“ titulą už savo darbą Afrikos valstybėms padedant nusimesti juos slėgusį kolonializmo jungą ir Afrikos Vienybės Organizacijos įkūrimą ir ilgametį darbą joje.