Osmanų imperija
Osmanų imperija, Otomanų imperija (turk. osm. دولت عليه عثمانيه = Devlet-i ʿAlīye-i ʿOsmānīye, turk. Osmanlı İmparatorluğu, Osmanlı Devleti) − daugiatautė turkų valdoma valstybė, egzistavusi 1299−1923 m. Europoje dar vadinama Turkijos imperija arba tiesiog Turkija. Po jos subyrėjimo atsirado Turkijos Respublika, oficialiai paskelbta 1923 m. Didžiausio klestėjimo metu (XVI−XVII a.) imperija driekėsi per tris žemynus ir valdė Mažąją Aziją, Artimuosius Rytus, Balkanus, Šiaurės Afriką ir Krymą. Osmanų imperija tęsėsi nuo Gibraltaro sąsiaurio vakaruose iki Kaspijos jūros ir Persijos įlankos rytuose, nuo Austrijos ir Slovakijos sienų šiaurėje iki Sudano, Eritrėjos, Somalio ir Jemeno pietuose. Imperiją sudarė 29 provincijos, jai buvo pavaldžios Moldavijos, Valakijos ir Transilvanijos vasalinės kunigaikštystės. Osmanų imperija šešis amžius buvo Rytų ir Vakarų civilizacijų ryšių centras, kartais laikoma islamiška Viduržemio jūros imperijų (Romos ir Bizantijos) įpėdine.