Tenerifė
Tenerifė (isp. Tenerife) – Ispanijos vulkaninė sala, didžiausia iš septynių Kanarų salų Atlanto vandenyne, prie Afrikos krantų. Salos plotas – 2034 km². Gyventojų – 931 646. Svarbiausias miestas ir salos sostinė – Tenerifės Santa Krusas. Kasmet salą aplanko apie šeši milijonai turistų, o tai yra daugiau nei pusė visų atvykstančių į Kanarų salas. Tenerifė įsikūrusi salyno centre, tarp Gran Kanarijos ir La Gomeros. Salą juosia kalnų virtinės: šiaurės vakarinėje – Teno (1342 m, Galos kalnas), šiaurės rytinėje – Anagos (1024 m, Cruz de Taborno), pietinėje – Adejės (1001 m, Roque del Conde). Salos centre stūkso 20 km skersmens, 3718 m aukščio, trečias pagal dydį pasaulyje Teidės vulkanas. Šis aukščiausias Ispanijos taškas yra natūrali kliūtis audringiems, drėgniems orams, atkeliaujantiems iš Vakarų Europos. Centrinis kalnų masyvas skiria salą į pietinę ir šiaurinę dalis, skirtingas savo gamtovaizdžiu ir klimatinėmis sąlygomis. Senieji salos miestai buvo įkurti dar XV a., kai Tenerifės salą užkariavo pirmieji ispanų konkistadorai. Miestelis La Laguna yra Tenerifės istorinė salos sostinė ir visų salų kultūrinis centras. Tai pirmasis ispanų įkurtas miestas Kanarų salose. Jame gausu senosios architektūros pastatų ir paminklų. Miestas įtrauktas ir į UNESCO paveldo sąrašą. La Orotava – to paties pavadinimo slėnyje įsikūręs miestelis, salos žemdirbystės centras. Savitą miestelio architektūrinį stilių perėmė daugelis ispaniškai kalbančių teritorijų Lotynų Amerikoje. Jo archetiktūra priskirta Europos kultūriniam paveldui. 1706 m. salos šiaurinėje dalyje išsiveržus ugnikalniui senasis Garačhiko buvo palaidotas po lava. Manoma, kad tai buvo didžiausias ugnikalnio išsiveržimas saloje, kuris palaidojo buvusį prekybos uostą, nuo XV a. atlikusį svarbų ekonominį vaidmenį. Dabartinis miestas buvo atstatytas ant sustingusios lavos pamatų.