Ponte Roto
Ponte Roto (it. Ponte Rotto – „sugriautas tiltas“, taip pat vadinamas Pons Aemilius) – seniausias Senovės Romos tiltas Romoje. Pirmasis tiltas šioje vietoje buvo medinis, o 142 m. pr. m. e. buvo pastatytas arkinis tiltas iš akmens. Originalus tiltas kirto visą Tibro tiltą, tačiau šiuo metu išlikusi tik viena tilto arka upės viduryje (dėl to jis dabar vadinamas sugriuvusiu tiltu). Manoma, kad seniausi tilto pamatai buvo pradėti II a. pr. m. e., tiesiant Via Aurelia kelią. Romėnų istorikas Titas Livijus teigė, kad toje pačioje vietoje buvo kitas tiltas jau 192 m. pr. m. e. Dabartinis tiltas pradėtas statyti 179 m. pr. m. e., o pastatytas 142 m. pr. m. e. Vėliau tiltą perstatė ir tvirtinto Romos imperatoriai Augustas ir Probusas. Žlugus Romos imperijai tiltą dažnai gadindavo potvyniai ir kiti veiksniai. 1230 m. tiltas buvo smarkiai apgadintas, o jį atstatyti padėjo popiežius Grigalius XI. 1557 m. potvynis dar kartą beveik sugriovė tiltą ir popiežius Grigalius XIII vadovavo atstatymo darbams. Dabar išlikusioje tilto dalyje yra išlikęs Grigalius XIII vardo įrašas. 1575 ir 1598 m. potvyniai galutinai sugriovė rytinę tilto dalį ir niekas nuo to laiko šios dalies neatstatė. 1853 m. popiežiaus PIjaus IX nurodymu tiltas buvo sujungtas su geležiniu pėsčiųjų tiltu, tačiau sunkios metalinės konstrukcijos dar labiau sugriovė akmenines tilto dalis. Kita tilto pusė buvo nugriauta 1887 m., statant Palatino tiltą.