Auriatės grafystė
Auriatės grafystė (it. Contea di Auriate) – viduramžių Italijos grafystė rytiniuose Vakarų Alpių šlaituose, buvusi tarp Kuneo ir Saluco. Grafystė egzistavo nuo IX a. antros pusės iki X a. vidurio. Grafystės pavadinimas išliko Valoriatės (Valloriate) komunos (Italija) pavadinime. Ankstyviausias žinomas grafas buvo Rodulfas, miręs 902 m. ir grafu palikęs franką Rogerį, kuris buvo jo pavaduotojas. Tarp 940 ir 945 m. Rogerio sūnus ir įpėdinis Arduinas Glabrijas išvijo saracėnus iš Suzos slėnio ir prijungė jo žemes prie savo Auriatės grafystės. Arduinas buvo Berengaro Ivrėjiečio rėmėjas jo sėkmingoje kovoje 950 m. dėl Italijos karaliaus sosto. Kitais, 951 m., Berengaras baigė reorganizuoti vakarinę Lombardiją ir sukūrė tris naujas markas, kurios turėjo geriau saugoti pakrantę nuo saracėnų puolimų. Tai Genujos marka (Rytų Ligūrijoje), Monferato marka (Vakarų Ligūrija) ir Turino marka. Arduinas buvo padarytas Turino markizu. Tuo matu Auriatė dingo iš šaltinių kaip atskiras vienetas, bet dar po trijų kartų liko Arduiničių giminės valdų centru, kai Bertha ištekėjo už Otono del Vasto (Ottone del Vasto) iš Aleramičių giminės. Jų sujungtos valdos tapo naujai sukurtos Saluco markos branduoliu.