Matriarchatas
Matriarchatas (lot. mater (kilm. matris) – motina ir gr. archē – valdžia) – viena pirmykštės visuomenės organizacijos formų, XIX a. rekonstruotas spėjamas socialinės raidos tarpsnis, atsiradęs vėlyvajame paleolite. Pasak šios sampratos šalininkų, matriarchatas buvo būdingas daugelio tautų gimininės bendruomenės irimo ir perėjimo į klasinę visuomenę laikotarpiui, ypač jo pradžiai. Kita vertus, remiantis XX a. pab.–XXI a. pradžios etnologų tyrinėjimais, nesama patikimų duomenų, pagal kuriuos būtų galima atkurti šį visuomenės evoliucijos laikotarpį. Svarbiausi matriarchato požymiai: visuomenėje vyrauja moterys, turtas ir pareigos paveldima motinos linija, santuoka matrilokalinė. Tarybų Sąjungoje iki XX a. 6 dešimtmečio moksliškai aiškinant pirmykštės bendruomenės evoliuciją, remtasi beveik vien matriarchato samprata. Anot matriarchato sampratos proponentų, matriarchatą klajoklių gyvulių augintojų ir ariamosios žemdirbystės tautose pakeitė patriarchatas; kaplinės žemdirbystės gentyse klasinė visuomenė kai kur susiformavo matriarchato sąlygomis, aplenkdama patriarchato stadiją. Pirmasis matriarchato laikotarpį išskyrė Šveicarijos teisės istorikas J. Bachofenas, pavadinęs jį ginekokratijos terminu. Matriarchato sampratą palankiai vertino marksizmo klasikai, pradedant F. Engelsu. Matriarchato sampratos proponentų teigimu, matriarchato būta Tibete, senovės Egipte, jo liekanų (giminystės ir paveldėjimo motinos linija) išlikę Mikronezijos tautelių, Sumatros malajiečių (minankabajų), kai kurių tropinės Afrikos genčių buityje. XXI a. matriarchato sąvokos vartosena daugiausia apsiriboja tik istoriografija.