Larsa
Larsa (šum.  = LarsamKi) – senovės Šumero miestas, buvęs dabartinio Irako teritorijoje, 25 km į pietryčius nuo Uruko, netoli Šat el Nilo kanalo vagos. Mieste buvo garbinamas saulės dievas Utu. Pagal Šumero karalių sąrašą, Larsa buvo vienas iš 5 miestų, prieštvaniniu laikotarpiu turėjusių savo valdovą. Miestas pakartotinai klestėjo Isino–Larsos laikotarpiu (XX-XVII a. pr. m. e.), kuomet jame įsitvirtino amoritų dinastija. 1940 m. pr. m. e. Ūro valdovo Ibi Sino tarnautojas Išbi Era persikėlė į Isiną ir iš ten užkariavo Ūrą, Uruką bei Lagašą, Larsa taip pat pateko jo įtakon. Vėliau Isino vietininkas Larsoje Gungunumas pasiekė nepriklausomybę, bei užkariavo Ūrą. Larsa tapo svarbiu prekybiniu centru prie Persijos įlankos kranto. Larsos valdovai atkirto Isino kanalus ir taip sužlugdė tą miestą. Labiausiai Larsa klestėjo valdant Rim Sinui (XVIII-XVII a. pr. m. e.), kuomet valdė ~10–15 kitų miestų. Mieste statytos šventyklos, plėstas kanalų tinklas. Hamurabiui nugalėjus Rimsiną, miesto reikšmė sumenko, jis palaipsniui išnyko. Larsa buvo įsikūrusi Sinkaros tele. Rasta daugiausia Naujosios Babilono imperijos liekanų.