Araukanizacija
Araukanizacija – kultūrinės asimiliacijos atvejis, kai perimama araukanų (mapučių) kalba ir kultūra. Ši sąvoka dažniausiai naudojama įvardinant Argentinos Patagonijos indėnų perėjimą prie mapučių kalbos ir kultūros. Araukanizacijos sąvoką pirmasis XX a. vid. pavartojo Ispanijos-Argentinos antropologas Salvadoras Kanalsas Frau (Salvador Canals Frau). XVI a. mapučiai buvo susitelkę Čilėje, tarp Itatos ir Tolteno upių, jų kaimynystėje gyveno giminingos pikunčių ir viličių tautos. Nors mapučiai atkakliai priešinosi tiek Inkų imperijai, tiek Ispanijos imperijai, galiausiai XVII a. vid. jie pralaimėjo Arauko karą, ir jų žemės buvo kolonizuotos ispanų. Dėl šios priežasties didelė dalis mapučių persikėlė per Andų kalnus į dabartinę Argentinos teritoriją, į pampas, pradėjo prekiauti su kreolais bei puldinėti jų žemes. Mapučiai susijungė į bendras genčių konfederacijas su tehuelčais, gyvenusiais Patagonijoje. XIX a. naujos mapučių ir viličių bangos kėlėsi į Argentiną po to, kai Čilė pasiekė nepriklausomybę nuo Ispanijos (dalis mapučių kovojo ispanų pusėje). Vietinės indėnų tautos (tehuelčai, rankeliai) arba susimaišė su mapučiais, arba buvo priversti trauktis į kitas žemes. Mapučiai vertėsi daugiausia Argentinos kolonistų gyvulių nuvarinėjimu – juos kalnų takais gabeno Čilėn. Galop, XIX a. pab. Argentina paskelbė Dykumos užkariavimo planą ir nugalėjo mapučius bei jų asimiliuotus kitus indėnus. Argentinoje buvo baiminamasi, kad Čilė gali pareikšti pretenzijas į Patagoniją, ir, prasidėjus karui, indėnai prisidėtų prie čiliečių.