Vilhelmas IV
Vilhelmas IV (William Henry; 1765 m. rugpjūčio 21 d. – 1837 m. birželio 20 d.) – Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Airijos karalystės bei Hanoverio karalius, valdęs 1830–1837 metais, laivyno admirolas (1811 m. gruodžio 24 d.). Trečiasis karaliaus Jurgio III (George III) sūnus, sostą perėmęs iš savo vyresniojo brolio Jurgio IV ir tapęs paskutiniuoju karaliumi bei priešpaskutiniuoju monarchu iš Hanoverių dinastijos. Jaunystėje būsimasi karalius tarnavo laivyne, dėl to vėliau turėjo pravardę "Karalius jūreivis". Tarnavo Šiaurės Amerikoje, tačiau kariniuose veiksmuose praktiškai nedalyvavo. Sostą paveldėjo būdamas 64 metų, po dviejų vyresniųjų brolių, kurie neturėjo palikuonių (Jurgio IV vienintelė dukra Šarlotė mirė gimdydama 1817 m. lapkričio 6 d.), mirties. Per septynerius jo valdymo metus buvo įgyvendinta keletas svarbių reformų: reformuoti Didžiosios Britanijos Parlamento rinkimai, peržiūrėti vargšų globos įstatymai, demokratizuoti municipalitetai, pirmą kartą įvesti apribojimai vaikų darbui, visoje Britų imperijoje panaikinta vergovė. Vilhelmas buvo paskutinis britų monarchas, kuris premjerministrą paskyrė nepaisant parlamento prieštaravimo. Hanoverio karalystei suteikė liberalią konstituciją. Abu teisėti Vilhelmo IV vaikai mirė vaikystėje, dėl to sostą paveldėjo jo dukterėčia Viktorija, o Hanoverio karaliumi tapo jo jaunesnysis brolis Ernstas Augustas.