Tibetiečių raštas
Tibetiečių raštas – silabinė (skiemeninė) rašto sistema, naudojama užrašyti Tibetiečių, botijų ir ladakų kalboms. Seniau naudota užrašyti ir balti kalbai. Ji, kaip daugumos Pietų ir Pietryčių Azijos (indosferos) šalių rašto sistemos, yra kilusi iš brahmi rašto. Spėjama, kad Tibeto raštas buvo sukurtas VII a., valdant vienam didžiausių Tibeto karalių Songtsan Gampo. Jis pasiuntė vieną iš savo pasiuntinių Tonmi Sambota į Indiją, kad sukauptų žinių apie budizmą. Šis sukūrė tibetiečių raštą, paremtą devanagari (skr.: देवनागरी) rašto sistema. Tibetiečių kalboje yra 4 balsės ir 30 priebalsių. Rašto sistemoje kiekvienas ženklas yra sudarytas su neatskiriama balse „a“, o išreiškiant kitus balsius, pridedami specialūs diakritiniai ženklai. Skiemenys yra atskiriami taškais. Kelios priebalsės yra rašomos tam tikru būdu sujungiant raides. Tibetiečių rašmenims užrašyti lotynų abėcėlės simboliais plačiai naudojama Vailio transliteracijos sistema.