Laterano III susirinkimas
Laterano III susirinkimas – vienuoliktasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas, įvykęs 1179 m. Romoje. Susirinkimą sušaukė ir jam pirmininkavo popiežius Aleksandras III. Susirinkimas prasidėjo kovo 5 d. Laterano Šv. Jono bazilikoje. Dar du posėdžiai įvyko kovo 9 ir kovo 19 d. Dalyvavo 302 vyskupai, daugiausiai iš Italijos ir Prancūzijos, keli iš Rytų bažnyčių. Susirinkimo tikslas – panaikinti dėl XII a. antroje pusėje įvykusių antipopiežių išrinkimo atsiradusią Bažnyčios schizmą. Susirinkimas priėmė 27 kanonus, įtrauktus į vėlesnius Bažnyčios kanonų rinkinius. Pirmasis ir svarbiausias iš jų skelbė naują popiežiaus rinkimų tvarką. Pagal ją, rinkti popiežių galėjo tik kardinolai, o išrinkimui reikėjo gauti daugiau nei du trečdalius balsų. Šeštasis kanonas pasmerkė vyskupus, be įspėjimo skelbiančius ekskomuniką galintiems pateikti apeliaciją, ir teikiančius nepagrįstas apeliacijas iki bylos svarstymo. Septintasis kanonas draudė imti mokestį už laidotuves ar sakramentų teikimą. Aštuonioliktasis kanonas įpareigojo vyskupus prie katedrų įkurti mokyklas vargingiems kunigams. Dvidešimtasis kanonas draudė riterių turnyrus. Dvidešimt penktasis kanonas ekskomunikavo lupikautojus. Dvidešimt septintasis kanonas įpareigojo bažnytinę ir pasaulietinę valdžią kovoti su katarais.