Valdovės gambitas
Valdovės gambitas – šachmatų debiutas, prasidedantis ėjimais: 1. d4 d5 2. c4 Valdovės gambitas yra vienas iš seniausių šachmatų debiutų, apie jį rašė Liusena maždaug 1497-aisiais. Jis buvo aprašytas ir dar senesniame Giotingeno manuskripte. Anktyvajame šachmatų periode pirmas ėjimas valdovės pėstininku buvo retas, tačiau po 1873-aisiais vykusio turnyro Vienoje tai pasikeitė. Kai Šteinicas ir Tarašas išvystė šachmatų teoriją ir pozicinį žaidimą, valdovės gambitas įgavo daugiau populiarumo. Populiarumo viršūnėje šis gambitas buvo nuo 1920-ųjų iki 1930-ųjų. Jis buvo žaistas 32 iš 34 partijų 1934 pasaulio šachmatų čempionate. Valdovės gambitas šiandien yra vienas dažniausiai pasitaikančių debiutų, ypač aukšto lygio turnyruose. Tai nėra rizikingas gambitas. Po nukirtimo 2…dc dažnai seka 3.e3, ir vienintelis normalus būda apginti pėstinką yra 3…b5?. Po 3…b5? seka 4.a4 c6? 5.ab cb??, po ko 6.Vf3! laimi figūrą silpname valdovės sparne. Todėl pėstininkas dažnai neginamas ir jį galima nukirsti su rikiu, išvedant figūrą. Dėl šios priežasties valdovės gambitas aukšto lygio varžybose dažniausiai nepriimamas. Valdovės gambitas kartais skiriamas į dvi kategorijas: priimtą ir atmestą. Atmestas valdovės gambitas (dar žinomas kaip ortodoksinė gynyba) - tik vienas iš galimų atmetimų.