Bendratis
Bendratis (lot. Infinitiresus) – neasmenuojamoji veiksmažodžio forma, kurios nevaržo nei asmens, nei skaičiaus, nei laiko, nei nuosakos kategorija. Skirtingose kalbose bendratis sudaroma įvairiais būdais: anglų kalboje – pridedant dalelytę to, romanų kalbose bendratis turi galūnę (pvz., ispanų k. -ar, -er, -ir), kuri kaitant žodį keičiasi. Švedų kalboje bendratį sudaro veiksmažodžio šaknis ir priesaga – a, kuri kaitant išnyksta, arba prisideda nauja. Gvaranių kalboje bendratis yra veiksmažodžio šaknis, o žodis kaitomas pridedant priešdėlius ir priesagas. Baltų, slavų ir tocharų kalbose bendraties priesaga yra – ti, t', -c, -tsi ir kaitant žodį išnyksta. Dalis kalbų (pvz., arabų) bendraties formos neturi. Baltijos finų kalbose (vepsų, lyvių ir kt.) bendratys gali turėti linksnių.