Andrea II Muzaka
Andrea II Muzaka (apie 1319–1372) – Albanų didikas iš Muzakų giminės, Muzakų kunigaikštystės valdovas XIV amžiuje. Kunigaikštystę paveldėjo iš savo tėvo Teodoro I Muzakos, mirusio apie 1331 m. Andrea II žinomas dėl to, kad iki savo mirties (1372 m.) išplėtė Muzakos kunigaikštystę iki didžiausios apimties – nuo ​​pietinės Adrijos jūros pakrantės Albanijos vakaruose iki Kastorijos rytuose. 1336–1337 m. Albanijos Anževinų karalystės jį pripažino Albanijos karalystės despotu ir Albanijos maršalu, kitą dešimtmetį vadovavo pasipriešinimui serbų invazijai į Albaniją, o žlugus Serbijos imperijai, atgavo buvusias teritorijas ir vėl pradėjo plėstis. Andrejui II karuose prieš Serbijos įpėdines valstybes pavyko nugalėti tiek Vukašiną iš Serbijos, tiek jo sūnų Marką, įtvirtinant Muzakų šeimos kunigaikštystę. Bizantijos imperatoriaus Jonas V Paleologas už pergales prieš serbus pripažino Epyro despotu.