Charizma
Charizma (sen. gr. χάρισμα 'dovana') – užburiantis žmogaus patrauklumas ar žavesys galintis kituose įkvėpti atsidavimą, taip pat krikščionių teologinė sąvoka – Dievo duotas sugebėjimas ar talentas. Kalbant apie pirmąją reikšmę, politikos, psichologijos ir vadybos sričių mokslininkai terminą „charizma“ naudoja tam tikram lyderio tipui, darančiam „simbolinio vado įtaką įsišaknijusiems emociniams ir ideologiniams pamatams“ apibūdinti. Paprastai charizmatiškais vadinami asmenys, galintys lengvai patraukti dėmesį ir sukelti kitų susižavėjimą (arba net neapykantą, jei charizma negatyvi) dėl savo asmenybės ir/ar išvaizdos bruožų. Teologijoje terminas charizma suprantamas pagal antrąją reikšmę. Nuo 1950 metų ši sąvoka įvairiomis reikšmėmis tapo plačiai vartojama religijoje, socialiniuose moksluose, žiniasklaidoje ir visose vakarų visuomenėse.