Cėsių mūšis (1245)
Cėsių mūšis – 1245 m. įvykęs Lietuvos pajėgų susidūrimas su Livonijos ordino kariuomene prie Cėsių (dab. Latvijoje), pasibaigęs Lietuvos pajėgų pergale. Tiksli data šaltiniuose nenurodoma, kai kurie autoriai nurodo, kad mūšis galėjo įvykti vėliau, 1247 m. Nalšios kunigaikštis Lengvenis su savo pulkais, keršydamas už savo paėmimą į nelaisvę ir brolio nužudymą, surengė žygį į Livonijos ordino žemes. Lietuvos kariuomenė nepastebimai praėjo per Jersiką ir Rygos arkivyskupui pavaldžias latgalių žemes ir netikėtai užpuolė Livonijos ordino Cėsių (Vendeno) pilį. Artėjant prie jos, kelią jam pastojo Cėsių komtūras su 10 kitų Ordino brolių ir paskubomis surinkta 500 vietos vyrų kariuomene, kuri, Eiliuotosios Livonijos kronikos teigimu, buvo gerokai mažesnė nei užpuolikų. Duomenų apie Lietuvos pajėgų dydį neužfiksuota. Mūšyje žuvo 9 Ordino riteriai, įskaitant komtūrą Henrichą Zesendorpą (vok. Heinrich von Sessendorp), o dešimtasis buvo nužudytas nelaisvėje keršijant už Lengvenio brolį. Tik vienas Ordino riteris pabėgo iš mūšio lauko. H. Zesendorpo galva kaip trofėjus buvo parvežta į Lietuvą. Lengvenio pajėgos nešturmavo Cėsių, o šis mūšis neturėjo žymesnių ilgalaikių pasekmių.