Kombinatorika
Kombinatorika – matematikos šaka, nagrinėjanti, kaip rasti tam tikrų baigtinių aibių elementų kiekį. Kombinatoriniai uždaviniai yra ir matematikos tikslas ir priemonė sprendžiant kitų matematikos ir mokslo sričių (statistinės fizikos, tikimybių teorijos, skaičių teorijos, teorinio kompiuterių mokslo) uždavinius. Kombinatorika labai dažnai taikoma praktinių uždavinių sprendimui. Jos metodai taikomi sprendžiant statistikos, valdymo sistemų uždavinius. Kombinatorinės struktūros (pvz., grafai, medžiai) yra svarbūs modeliai taikomojo mokslo srityse kaip biologija, kompiuterių mokslas, ir sociologija. Kombinatorinius uždavinius sprendė dar senovės graikų matematikai, tačiau šios matematikos šakos pagrindai sukurti XVII ir XVIII a. matematikų: Paskalio (1623-1662), Leibnico (1646-1716) ir Jakobo Bernulio (1654-1705). Šiuolaikinėje kombinatorikoje išskiriamos kelios sritys, tarp jų skaičiuojamoji kombinatorika (būdai nustatyti ar įvertinti tam tikras savybes tenkinančių diskrečių struktūrų skaičių), ekstremalioji kombinatorika (nagrinėjanti kombinatorinių parametrų ekstremalias reikšmes), tikimybinė kombinatorika (nagrinėjanti atsitiktinių struktūrų savybes), kombinatorinė geometrija (nagrinėjanti geometrinių objektų, tokių kaip daugiasieniai, kombinatorines savybes), adityvioji kombinatorika (nagrinėjanti sveikųjų skaičių ir kitų adityviųjų grupių kombinatorines savybes).