Prickerio architektūros premija
Prickerio architektūros premija (angl. Pritzker Architecture Prize) – kasmetinė premija, įteikiama už išskirtinius pasiekimus architektūros srityje, pasaulyje plačiai žinoma kaip Nobelio premijos analogas. Vienas iš pagrindinių apdovanojimo skyrimo kriterijų yra projektuose naudojamų architektūrinių idėjų novatoriškumas. Nobelio architektūros premija nėra teikiama, todėl tai paskatino Prickerių šeimą, valdančią pasaulinį „Hyatt“ viešbučių tinklą, 1979 m. įsteigti nuosavą architektūros premiją. Dinastijos pradininkas buvo iš Kijevo kilęs advokatas Nikolajus Prickeris (1871–1956), emigravęs į Čikagą. Premiją įsteigė jo anūkas Džėjus Prickeris (1922–1999). Premijos dydis - $100 tūkst., kartu įteikiamas bronzinis medalis (nuo 1987 m.). Tarptautinė premijos žiuri kasmet keičiasi, jas sudaro didžiausią autoritetą pelnę architektai, architektūros ir meno kritikai, verslininkai. Laimėtojas išrenkamas slaptu balsavimu. Apdovanojimų ceremonijos vyksta įvairiose šalyse, jas lydi parodos, pristatančios visų Prickerio premijos laureatų darbus, iš esmės – šiuolaikinės architektūros antologijos. Per savo gyvavimo 30–metį Prickerio premijos buvo įteikiamos Vašingtono nacionalinėje galerijoje, Niujorko Metropoliteno muziejuje, ant Romos Kapitolijaus kalvos, naujų J. Paul Getty meno ir Gugenheimo muziejų statybinėse aikštelėse. Pirmasis premiją 1979 m. gavo amerikietis Filipas Džonsonas. Zaha Hadid buvo pirmoji premijos laureatė moteris (premija 2004 m. įteikta Sankt Peterburgo Ermitaže).