Dadaizmas
Dada arba Dadaizmas (pranc. dada – „vaikiškas arkliukas arba kūdikio lemenimas“) – nihilistinis kultūrinis judėjimas, neigęs visus iki tol buvusius dailės, literatūros principus. Anot dadaizmo šalininkų, Dada ne menas, o anti-menas. Dadaistai bandė paneigti visas tuometines estetines ir socialines vertybes ir dažniausiai naudojo apgalvotus, tyčia sumanytus nesuvokiamus artistinius bei literatūrinius metodus. Jų darbai buvo sukurti siekiant šokiruoti ir išmušti iš vėžių publiką, taip bandant pakeisti jų estetines vertybes. Dadaistai surado be galo daug būdų išreikšti jų juodąjį humorą naudojant visai skirtingus elementus dailės kūrimui. Jie naudojo neįprastas medžiagas, įskaitant atliekas iš gatvės ir gatavus drabužius. Nors dadaistai ir įvaldė naujas technikas, jų sukilimas prieš standartus kilo iš romantinės tradicijos teigiančios visuotiną, nevaržomą gėrį žmonijai. Dėl to jiems pasisekė sukelti begalę skandalų, bet iš tiesų jie privertė žmones žiūrėti į meną kitomis akimis. Dada darbai privertė stebėtoją apsvarstyti priimtą realybę ir pripažinti vaizduotės galimybę. Judėjimas prasidėjo 1916 m. Ciuriche, Šveicarijoje, kaip atsakas į I Pasaulinio karo baisumus. Iš Ciuricho dadaizmas išplito po visą Europą: Vokietiją, Ispaniją, Prancūziją, kai kuriose Rusijos dalyse ir net JAV – Niujorke. Viską, ką vaizdavo ankstesnė dailė, dadaistai piešė priešingai. 1920-ais metais dadaizmo judėjimas sumenko, nes dauguma jo praktikuotųjų perėjo į siurrealizmą, kur jie tęsė šokiruojančias ir išmušančias iš vėžių dadaizmo išraiškas su didesniu vidiniu pasąmoniniu stebėjimu, kurį numatė siurrealizmas. Tačiau, 1950-ųjų viduryje dadaizmas atgimė Niujorke, duodamas ženklą, kad jis vis dar yra labai iškilus ir svarbus artistinis judėjimas pasaulio dailėje.