Letrizmas
Letrizmas (pranc. Lettrisme; angl. Lettrism) – idealistinė literatūros ir meno kryptis, penktojo dešimtmečio viduryje Bukarešte sukurta jauno rumunų poeto Isidore Isou (tikroji pavardė Jean'as Isidore'as Goldstein'as, 1925 - 2007 m.). Tikėdamas, jog vienintelė geresnės visuomenės viltis glūdi atnaujintose visiškai išsisėmusiose kalbos ir tapybos formose, jis siekė sukurti vaizdinį ženklų ir raidžių žodyną (kažką panašaus į hieroglifus), kuris visiems būtų suprantamas. I. Isou teigė, kad evoliucija mene gali būti apibrėžta dviem fazėmis: „plėtimusi“ ir „šlifavimu“. Iš pradžių menas vystosi ekspansyviai, o paskui pereina į šlifavimo stadiją - menas išgryninamas ir galiausiai sunaikinamas. „Plėtimasis“ poezijoje tęsėsi iki 1857 m., kada Šarlis Bodleras pradėjo „šlifavimo“ stadiją ir naratyvą pavertė anekdotu. Artūras Rembo nuo anekdoto nusirito iki eilučių ir žodžių, kurie savo ruožtu virto erdve ir garsu Stephane Mallarmé rankose. O dadaistai sugriovė žodžius galutinai. I. Isou manėsi esąs tas žmogus, kuris baigs „šlifavimo“ fazę ir, pasitelkęs savo letristinius „atradimus“, pradės naują „plėtimosi“ periodą. Letrizmas egzistuoja ir šiandien, bet „aukso amžiumi“ galima vadinti 1946 - 1952 metų periodą.