Vaitystė
Vaitystė – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės vaito (dvaro administracijos pareigūno) administruota valda. Vaitystės atsirado XVI a., Valakų reformos metu. Buvo sudarytos iš keleto tam pačiam dvarininkui priklausančių, dvarui su palivarku priskirtų kaimų – maždaug po šimtą valakų. Žemaitijoje ir kitur, kur palivarkų buvo mažiau, vaitystės buvo didesnės, po kelis šimtus valakų. Dažniausiai viena vaitystė susidėjo iš 400 valstiečių kiemų. Vaitą dažniausiai parinkdavo iš pasiturinčių valstiečių, už tarnybą skirdavo valaką be prievolių, antrą valaką vaitas galėdavo gauti už činšą. Vaitas prižiūrėjo kaimuose tvarką, vykdė dvarų laikytojo potvarkius, varydavo valstiečius į darbą, pristatydavo juos į dvaro teismą, rūpinosi, kad būtų duodamos duoklės ir mokami mokesčiai, saugojo žemių ribas. Kiekviename kaime, arba kas dešimt kiemų tame pačiame kaime, būdavo skiriamas suolininkas – vaito padėjėjas. Jais tapdavo kaimynų pasitikėjimą turį valstiečiai. Suolininkai prižiūrėdavo, kad valstiečiams nebūtų daroma žala, kad jie nedarytų žalos dvarui. Panaikintos XIX a. viduryje.