Nepasiekiamumo polius
Nepasiekiamumo polius – geografijoje taip vadinamas taškas, kuris kokiu nors atžvilgiu yra atokiausia ar sunkiausiai pasiekiama vieta. Paprastai jis nustatomas pagal kranto liniją – sausumos nepasiekiamumo polius yra toliausiai nuo jūrų ir vandenynų nutolusi vieta, o vandenyno nepasiekiamumo polius – toliausiai nuo sausumos nutolusi vieta. Nepasiekiamumo poliaus sąvoką 1920 m. įvedė Islandijos keliautojas Vilhjalmuras Stefansonas, siekdamas atskirti Šiaurės ašigalį nuo sunkiausiai pasiekiamos Arkties vietos. Nepasiekiamumo polius žemyne dažnai nėra visuotinai sutarta vieta, nes paklaidos gali atsirasti tiek interpretuojant kranto liniją (pvz., įtraukiant siauras įlankas, užutėkius, estuarijas, arba ne), tiek taikant skirtingus matematinius modelius – geodezinį ir euklidinį.