Karaliaus Filipo karas
Karaliaus Filipo karas (angl. King Philip's War) – karinis konfliktas tarp dalies Šiaurės Amerikos indėnų genčių iš vienos pusės ir Naujosios Anglijos kolonistų anglų, taip pat jų indėnų sąjungininkų iš kitos pusės 1675–1678 m. Tai buvo vienas kruviniausių iš indėnų karų, vykusių kolonijinėje Amerikoje, lydimas išskirtinio abipusio žiaurumo. Truputį daugiau nei per metus buvo sunaikinta 12 regiono gyvenviečių ir dar daugiau sugriauta, Plimuto ir Rod Ailando kolonijų ekonomika visiškai suniokota, o jų populiacija sumažėjusi, praradusi dešimtadalį šaukiamojo amžiaus vyrų. Indėnai buvo užpuolę daugiau nei pusę Naujosios Anglijos gyvenviečių. Karaliaus Filipo karas tapo posūkiu britų Šiaurės Amerikos vystymosi istorijoje, po kurio europiečių vyravimas ir jų kultūros dominavimas tapo negrįžtamas. Karas dar vadinamas Metakometo, vampanoagų vado vardo karu. Jį vadino karaliumi Filipu dėl draugiškų tėvo Masasoito santykių su pirmaisiais atvykusiais kolonistais. Karas tęsėsi šiauriausiuose Naujosios Anglijos pakraščiuose iki Kasko įlankos sutarties pasirašymo 1678 m. balandžio mėn.