Retų kalba
Retų kalba (Rhaetic) − mirusi kalba, kuria buvo kalbama senovės Retijos regione Rytų Alpėse romėnų ir ankstesniais laikais. Išlikę trys šimtai rašytinių šaltinių, pateiktų dviem etruskų kalbos abėcėlės variantais šiaurės Italijoje, pietų Vokietijoje, rytų Šveicarijoje, Slovėnijoje ir vakarų Austrijoje. Senovės retų kalba nėra tokia pati, kaip viena iš to paties Alpių regiono šiuolaikinių romanų kalbų, vadinamų retoromanų kalbomis, tačiau abi jos kartais yra vadinamos kaip Rhaetian. Manoma, kai retų gentis nukariavo romėnai, vėliau jos buvo stipriai romanizuotos. Šia kalba Rytų Alpėse buvo kalbama V–I a. pr. m. e. į šiaurės vakarus nuo gimtosios venetų kalbos vartotojų arealo. Išlikę daug, bet labai trumpų rašytinių liudijimų, padarytų vienu iš šiaurės etruskų rašto variantų. Užrašai rodo žodžių ir gramatinių ypatybių buvimą, galbūt nurodantį ryšį su etruskų kalba. Tikėtina, kad artimiausia retų kalbai galėjo būti kamunų kalba (Camunic) – graikų istorikas Strabonas laikė kamunus tauta, panašia į retus. Šiuolaikiniai tyrinėtojai pateikia prieštaringą retų kalbos klasifikaciją. Vieni ją su etruskų kalba priskyrė hipotetinių ikiindoeuropietiškų tirėnų kalbų grupei, galbūt paveiktai kaimyninių indoeuropiečių kalbų, kiti laiko gimininga ilyrų ir keltų kalboms. Didesnį palaikymą gauna tirėniška kilmė, nes išaiškinta panašumų retų, etruskų ir lemniečių kalbų morfologijoje, fonologijoje ir sintaksėje. Apie kamunų kalbą turima mažai žinių.