Nepriklausoma Kroatijos valstybė
Nepriklausoma Kroatijos valstybė (serb. Nezavisna Država Hrvatska; it. Stato Indipendente di Croazia; vok. Unabhängiger Staat Kroatien) – Antrojo pasaulinio karo laikų marionetinė valstybė, 1941–1943 m. pavaldi Italijai, 1943–1945 m. – Vokietijai. Buvo įkurta dalyje buvusios Jugoslavijos karalystės, kurią okupavo Ašies valstybės, teritorijos. NKV buvo įkurta 1941 m. balandžio 10 d., po to, kai Ašies kariuomenės įsiveržė į Jugoslaviją. NKV teritoriją sudarė didžiuma šiuolaikinių Kroatijos bei Bosnijos ir Hercegovinos teritorijų, taip pat šiek tiek dabartinės Serbijos. Režimas naikino serbus, žydus ir čigonus, jų genocidas buvo vykdomas tokiose vietose kaip Jasenovaco koncentracijos stovykla. NKV oficialiai nuo 1941 m. gegužės 18 d. (pasirašyta Romos sutartis) iki 1943 m. rugsėjo 8 d. (Italijos kapituliacija) buvo monarchija ir Italijos protektoratas. Italijos karalius Viktoras Emanuelis III paskyrė hercogą Aimoną Savojietį-Aostietį (it. Aimone di Savoia-Aosta) Kroatijos valstybės karaliumi, tačiau hercogas pradžioje atsisakė karūnos, nes Italija buvo aneksavusi Dalmatiją, kurios gyventojų daugumą sudarė kroatai. Spaudžiamas Italijos karaliaus jis vėliau priėmė karūną, gavo vardą Tomislavas II, tačiau taip ir liko gyventi Italijoje, į Kroatiją nepersikėlė. Iš tikro valstybę valdė fašistinės pakraipos ustašių judėjimas ir jo vadovas poglavnikas Antė Paveličius (Ante Pavelić), kuris buvo labai paveiktas vokiečių įtakos. Pirmus 2 metus iki 1943 m. NKV buvo Vokietijos ir Italijos teritorinis kondominiumas. Centrinė Dalmatija buvo tiesiogiai aneksuota ir prijungta prie pačios Italijos teritorijos kaip iredentistinės programos Mare Nostrum ('Mūsų jūra') dalis. 1942 m. Vokietija pasiūlė Italijai perimti Kroatijoje visą karinę valdžią, kad tuo metu Kroatijoje buvusius vermachto dalinius galėtų perkelti į Rytų frontą. Tačiau italai nesutiko, nes netikėjo, kad Italija viena gebės susitvarkyti su nestabilia padėtimi Balkanuose. Nuvertus Musolinį ir Italijos karalystei pasidavus sąjungininkams, NKV 1943 m. rugsėjo 10 d. paskelbė, kad 1941 m. gegužės 18 d. Romos sutartis su Italijos karalyste negalioja ir aneksavo Dalmatijos dalį, kurią prieš tai buvo aneksavusi Italija. NKV bandė aneksuoti ir Zadarą, kuris nuo 1919 m. buvo laikomas Italijos dalimi ir kuris buvo kroatų iredentizmo objektas, tačiau Vokietija to neleido.