Rémi Brague
Remi Bragas (Rémi Brague; g. 1947 m. rugsėjo 8 d.) – prancūzų filosofas, filosofijos istorikas, antikinės ir viduramžių (krikščionių, arabų ir žydų) filosofijos specialistas, eseistas, Paryžiaus Panteono-Sorbonos (Paris I) universiteto profesorius. Savo ankstyvuosiuose veikaluose Bragas analizavo Platono, Aristotelio, švento Bernardo, Maimonido, Haidegerio, Leo Štrauso tekstus. Vėlesniuose darbuose tyrė pasaulio sąvokos reprezentaciją žmogaus minties istorijoje (veikalas La Sagesse du Monde, 1999, liet. „Pasaulio išmintis“), taip pat istorinius būdus, kuriais žmonija apmąstė Dievo Įstatymą (veikalas La Loi de Dieu, 2008), pagaliau – emancipacijos iš prigimties ir iš Dievo sąvokų formas. Žmonijos dabarties problemą Bragas formuluoja kaip „žmogaus egzistencijos legitimumo“ klausimą ir ją pristato taip: „Modernybė tapo pajėgia sukurti klestėjimą, teisingumą, kultūrą ir taip praktiškai išspręsti gero gyvenimo klausimą (…) Bet ji tapo nepajėgia atsakyti į klausimą, kam reikalingas visa tai išgyvenantis žmogus“ (veikalas Modérément moderne, 2014, p. 147). Bragas pasaulyje išgarsėjo savo knyga Europe, la voie romaine (liet. „Ekscentriškoji Europos tapatybė“), kurioje filosofiškai apibrėžė ir istoriškai pagrindė esminį europietiškojo mąstymo bruožą – sugebėjimą įsisavinti tai, kas ateina iš kitur. Pasak Brago, šis bruožas susiformavo senovės romėnų mentalitete. 2009 m. Bragas buvo apdovanotas Prancūzijos Akademijos Filosofijos premija (Grand prix de philosophie) už visus savo darbus, o 2012 m. gavo Racingerio premiją už indėlį į teologijos tyrinėjimus. Brague taip pat yra Prancūzijos Katalikų Akademijos narys. 2006 m. jis viešėjo Lietuvoje, skaitė paskaitą Vilniaus universitete.