Priekulės dvaras
55°33′38″š. pl. 21°19′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.560632°š. pl. 21.320576°r. ilg.﻿ / 55.560632; 21.320576 Priekulės dvaras, dar vadinamas Priekulės riteriškuoju dvaru – buvusio dvaro sodyba, esanti Priekulės II kaime, Klaipėdos rajone. XIX a. II p. - XX a. I p. laikotarpiui priskiriamą saugomų dvaro pastatų kompleksą sudaro rūmai, skalbykla, spirito varyklos rūsys, arklidė, kiaulidė, kluonas, karvidės liekanos, svirnas, kumetynas, smuklė, sodybos parko fragmentai. Teritorija užima 113 600 kv. m. Į šiaurės vakarus nuo dvaro sodybos yra dvaro kapinės, kuriose laidoti dvarininkai. Iš pietų pusės dvaro teritorija ribojasi su Priekulės senamiesčiu. Rūmai (gyvenamasis namas), manoma, pastatyti XIX a. II pusėje. Pastatas tradicinės (liaudiškosios) ir istorizmo laikotarpio architektūros stiliaus, tinkuoto keramikinių plytų mūro, vieno aukšto, su pastoge ir mezoninu, pusvalminiu stogu. Šalia kilmingojo dvaro įveistam nedideliam parkui priklauso išretėjęs medžių masyvas, kelios medžių grupės (liepų, uosių ir ąžuolų alėjos), pavieniai medžiai, tarp kurių vyrauja vietinės kilmės augalai: paprastasis klevas, mažalapė liepa, paprastasis uosis. Yra apžvalgos kalva, tvenkinys, kabamasis pėsčiųjų tiltas per Miniją į Stragnus I. Šiuolaikinė peizažinio Vingio parko teritorija Minijos kilpoje, Kliošių miško parkas taip pat buvo valdomi Priekulės dvarininkų. Vieno iš jų, užvaizdo ir amtmono Pusernos žiaurų elgesį su baudžiauninkais savo romane „Aukštujų Šimonių likimas“ aprašė kraštietė Ieva Simonaitytė.