Ezopas
Ezopas arba Aizopas (gr. Αἴσωπος; g. apie 620 m. pr. e. – m. apie 560 m. pr. m. e.) – legendinis graikų pasakėtininkas, pasak padavimo, atleistinis vergas frygas arba trakas iš Samo. Laikomas pasakėčios žanro pradininku. Ezopui priskiriama dauguma graikų pasakėčių, taip pat ir vėlesnės pasakėčios, pasakotos jo vardu. Apie Ezopą žinoma labai mažai, neaišku, kiek jo asmenybė yra istoriška. Manoma, kad Ezopo biografija išgalvota, perduodama liaudies pasakojimuose; ją žinojo jau Herodotas. Teigiama, kad atgavęs laisvę, Ezopas bendravo su graikų išminčiumi Solonu, Lidijos karaliumi Krezu, keliavo, lankėsi Rytuose. Patekęs į Delfus, Krezo liepiamas dalijęs piliečiams pinigines dovanas. Nesutikdami su padalijimu, delfiečiai nustūmę jį nuo uolos. Pasak Sokrato, laukdamas kalėjime nuosprendžio įvykdymo, jis sueiliavęs dar keletą pasakėčių.