Dinkų kalba
Dinkų kalba (Thuɔŋjäŋ arba Thuɔŋ ee Jieng) – kalba, vartojama dinkų tautybės žmonių, kurie yra gausiausia Pietų Sudano tauta. Ši kalba priklauso nilotų kalbų šakai ir yra spėjamos Nilo-Sacharos kalbų šeimos dalis. Kalbančiųjų skaičius – spėjama, apie 1,4 mln. žmonių. Dinkų kalba plačiausiai vartojama Baltojo Nilo pakrantėse, abipus Sudo pelkynių – Bahr el Gazalio, Aukštutinio Nilo ir Pietų Kordofano srityse. Dinkų kalbą sudaro daugybė tarmių ir šnektų, kurios telkiamos į 5 pagrindines šakas: šiaurės rytų dinkų [dip], ~320 tūkst. – pagrindinės tarmės: Abiliango, Luako, Ngoko-Sobato, Agero, Ruto, Thojaus; šiaurės vakarų dinkų [diw], ~80 tūkst. – Aloro, Ngoko-Kordofano, Pan Aru, Ruvengo; pietų-vidurio dinkų [dib], ~250 tūkst. – Aliapo, Čječo, Goko, Agaro; pietryčių dinkų [dks], ~270 tūkst. – Boro, Athoko, Gholo, Niarvengo, Tviko; pietvakarių dinkų [dik], ~450 tūkst. – Reko, Abiemo, Aguoko, Apuko, Avano, Lau, Luako, Malualo, Paljeto, Palioupinio, Tvidžo. Dinkų kalba pasižymi balsių gausa (a, e, i, o, u, ɛ, ɔ), visi balsiai turi aspiruotus atitikmenis. Kiekvienas balsis gali būti trejopo ilgumo. Be to, kalba toninė (Boro tarmėje – 4 tonai). Būdinga apofonija (pvz., dom „laukas“ – dum „laukai“). Dinkų kalba užrašoma lotyniškojo raidyno atmaina, sukurta 1928 m. Iki tol būta užrašymų ir arabiškais rašmenimis. Dinkų raidyne yra šie ženklai: a ä b c d dh e ë ɛ ɛ̈ g ɣ i ï j k l m n nh ny ŋ o ö ɔ ɔ̈ p r t th u w y. Dinkų kalba yra pagrindinė šnekamoji Pietų Sudano kalba. Prestižinė ir standartizuota yra Reko tarmė. Šia ir kitomis tarmėmis vykdomas pradinis ugdymas, parengtos gramatikos, išleista literatūrinių tekstų, išverstas Naujasis Testamentas. Bongams ir thuriams dinkų kalba yra antroji kalba.