Radijo imtuvas
Radijo imtuvas – įrenginys radijo bangomis ateinančiai informacijai paversti į žmogui suprantamą formą – garsą arba vaizdą. Pagal pagrindinį elementą, kuriuo išgaunama informacija iš ją nešančių radijo bangų, imtuvai skirstomi į: detektorinius, kuriuose šią funkciją atlieka puslaidininkinio mineralo (paprastai galenito) kristalas; lempinius, kuriuose šią funkciją atlieka radijo lempa; tranzistorinius, kuriuose šią funkciją atlieka puslaidininkinis tranzistorius; skaitmeninius (angl. Software Defined Radio (SDR)), kuriuose šią funkciją atlieka programinė įranga. Pagal informacijos išgavimo schemą imtuvai skirstomi į: tiesioginio stiprinimo; regeneratyvinius; refleksinius; superheterodininius. Pagal įrengimo vietą imtuvai skirstomi į: stacionarius, įrengtus patalpoje ir maitinamus iš elektros tinklo arba akumuliatorių; nešiojamus, maitinamus iš sausų baterijų (galvaninių elementų); automobilinius, įrengtus automobiliuose. Pagal komplektaciją imtuvai skirstomi į: imtuvus, kuriuose yra įmontuotas garsiakalbis; tiunerius angl. tuner, prie kurių prijungiami išoriniai garsiakalbiai, stiprintuvas ar kitas imtuvas; radiolas, kuriuose dar įmontuotas ir elektrofonas; magnetolas, kuriuose dar įmontuotas ir magnetofonas. Pagal priimamų radijo bangų ruožus imtuvai skirstomi į: viduriniųjų bangų (angl. AM arba MW); trumpųjų bangų (angl. Short Wave (SW) arba World Band); ultratrumpųjų bangų (angl. FM); DAB (angl. Digital Audio Broadcasting); palydovinius (angl. Satellite); visabangius (angl. Wide Band arba All Band). Pagal paskirtį imtuvai skirstomi į: buitinius, skirtus naudoti buityje; profesionalius arba ryšių, skirtus naudoti profesionaliuose įrenginiuose; karinius, skirtus naudoti kariuomenės reikmėms; skenerius (angl. scanner), skirtus automatinei radijo signalų paieškai.