Podesta
Podesta (it. podestà, iš potestas 'valdžia') – viduramžių (XII–XVI a.) Italijos miestų valstybių ar administracijos galva. Podesta buvo vykdomosios ir teisminės valdžios vadovas. Podestos būdavo tiek skiriami, tiek renkami, tai priklausė nuo laikotarpio ir konkretaus miesto. Pvz., Venecijos respublikoje, Florencijoje priklausomų miestų podestas skirdavo centrinė valdžia. Pirmas žinomas podesta buvo paskirtas 1151 m. Bolonijoje. Iš Faencos pakviestas Gvidas di Ranieri di Sasso Kanosietis (Guido di Ranieri di Sasso of Canossa), kad užimtų rektoriaus ir podestos pareigas. Daug pirmųjų podestų 1158 m. Ronkaljoje (Roncaglia) vykusiame Imperijos kongrese paskyrė Šventosios Romos imperatorius Frydrichas Barbarosa, kad per juos valdytų Šiaurės Italijos miestus. Podestos buvo imperatoriaus vietininkai, diegę imperijos teisę. Miestų valstybių gyventojai tokiai podestų vadžiai priešinosi, tai buvo viena iš priežasčių, dėl ko susidarė Lombardijos Lyga ir 1167 m. kilo sukilimas prieš Barbarosą. Imperatoriaus skirtų podestų institucija egzistavo neilgai, tačiau tokia pareigybė miestuose prigijo. Apie 1200 m. daugelyje komunų buvo sukurtos podestų pareigos, į kurias miestų piliečiai metams rinkdavo savo atstovus. Miesto podesta būdavo aukščiausia valdžia visose srityse – civilinėje ir karinėje, diplomatinėje ir kitose sferose. Stengdamiesi išvengti vidinių kivirčų miestų piliečiai podestomis ėmė kviesti svetimšalius. XII ir XIII a. buvo populiaru podestomis kviesti venecijiečius. Manoma, kad to priežastis iš dalies buvo tai, kad Venecijos respublika mažai domėjosi žemynine Italija, o daugiau reikalais Viduržemio jūroje ir prekyboje. Kai kuriuose miestuose yra buvę, kad podestų kadenciją pratęsdavo keleriems metams, o tai ir iki gyvos galvos.