Beriozka
Beriozka (rus. Берёзка – berželis) – TSRS veikusios parduotuvės, kuriose buvo prekiaujama už užsienio pinigus ar Vnešekonombanko čekius. Beriozkose buvo galima nusipirkti įvairių prekių, dažniausiai importinių, kurių paprastai nebuvo galima nusipirkti įprastose parduotuvėse, prekiavusiose už rublius. Tokios parduotuvės Beriozkomis vadinosi tik Rusijoje, kitose TSRS respublikose vadintos kitaip: Lietuvoje – valiutinė parduotuvė, Ukrainoje – Kaštan (rus. Каштан – kaštonas), Azerbaidžane – Činaras ir t. t. Beriozkos pradininku buvo „Torgsino“ parduotuvių tinklas. Beriozkos parduotuvės atsirado apie 1965 m., jos priklausė Visasąjunginiam susivienijimui Vnešposyltorg (rus. Внешпосылторг – Išorės siuntimo prekyba). Tokios parduotuvės egzistavo tik Maskvoje, Leningrade, sąjunginių respublikų sostinėse ir stambiuose sričių centruose. Užsieniečiai pirkti už užsienio valiutą galėjo specialiuose parduotuvių tinkluose. Tarybiniai piliečiai neturėjo teisės juose pirkti, nes jų užsienyje uždirbta ar kitais legaliais keliais keliais gauta valiuta (pvz., palikimas) turėjo būti apkeista į negrynuosius pinigus (sąskaita Vnešekonombanke), o po to, mokėdami Vnešekonombanko ar Vnešposyltorgo čekiais, jie galėjo pirkti specialiose čekinėse Beriozkose. Nuo 1980 m., prasidėjus pertvarkai, TSRS piliečiai gavo leidimą legaliai turėti užsienio valiutą ir pirkti už ją Beriozkose. Be Beriozkų nuo maždaug 1965 m. iki 1992 m. uostuose buvo įkurtos čekinės parduotuvės Albatros Torgmortranso (rus. Торгмортранс) prekybos sistemoje. Jos aptarnavo jūreivius, plaukiojančius į užsienį. Valiutos likučius jie turėjo pakeisti į Vnešekonombanko „A“ serijos karpomuosius čekius, už kuriuos galėjo pirkti prekes Albatroso parduotuvėse.