Labioveliariniai priebalsiai
Labioveliariniai priebalsiai, arba lūpų gomuriniai priebalsiai (lot. labium 'lūpa' + lot. velum (palati) 'minkštasis gomurys') – priebalsiai, tariami atkišus į priekį ir suapvalinus lūpas, tuo pat metu liežuvio užpakalinę dalį pakeliant prie minkštojo gomurio. Taigi labioveliariniai priebalsiai pasižymi dviguba artikuliacija, pavyzdžiui, [k͡p]. Labioveliariniais taip pat vadinami labializuoti veliariniai priebalsiai, t y. sulūpinti gomuriniai, sakykime, priebalsis [kʷ] ir aproksimantas (pusbalsis) [w]. Labializuotiesiems veliariniams būdinga gomurinio priebalsio papildoma tartis, nuspalvinta į [w] panašiu lūpiniu garsu. Labioveliariniai priebalsiai dažnai žymimi dviraidžiais junginiais. Vis dėlto katė kalboje priebalsis [k͡p] užrašomas kaip Q q, o [ɡ͡b] – kaip Ɋ, ɋ. Pasakytina, kad labioveliarinių priebalsių tarimas dažniausiai tolimas nuo tarimo dviejų raidžių, kuriomis jie žymimi. Pasaulyje tikrieji labioveliariniai priebalsiai retoki, vartojami tik dviejuose regionuose: vakarų ir centrinėje Afrikoje viename gale ir rytų Naujojoje Gvinėjoje bei šiaurės Vanuatu kitame. Esama dar dviejų izoliuotų atvejų: kaip alofonai labioveliariniai priebalsiai vartojami vietnamiečių kalboje ir i kalbos adu tarmėje.