S formos ortakis (aviacija)
S formos ortakis (arba serpantininis oro įsiurbimo kanalas, angliškai - S-duct) – reaktyvinio variklio oro įsiurbimo kanalo tipas, naudojamas kai kurių modelių reaktyviniuose orlaiviuose. Ši konstrukcija apima keleivinio lėktuvo fiuzeliaže už keleivių salono ar, kovinio lėktuvo atveju – už pilotų kabinos montuojamą reaktyvinį variklį ir virš ar šalia fiuzeliažo, paprastai prieš vertikalų stabilizatorių, iškylantį oro padavimo kanalą. Civiliniuose orlaiviuose naudojamo S formos ortakio forma yra išskirtinė ir lengvai atpažįstama iš vertikaliame stabilizatoriuje esančios įsiurbimo angos. Ši schema buvo naudojama keliuose orlaivių modeliuose, pradedant 1962 m. sukurtu „Hawker Siddeley Trident". XXI a. trečiojo dešimtmečio pradžioje ši schema buvo naudojama gaminant tik keleto modelių, paprastai verslo klasės, trimotorius reaktyvinius lėktuvus, pvz. „Dassault Falcon 8X" ir „Dassault Falcon 900". Mažo kreivumo S formos ortakiai plačiau naudojami kariniuose lėktuvuose, pvz., Dassault Rafale, Eurofighter Typhoon, Lockheed Martin F-35 Lightning II, Chengdu J-20 ir pan., eksperimentiniame Scaled Composites 401, bepiločiuose Baykar Bayraktar Kızılelma, Chengdu WZ-10, Lockheed Martin RQ-170 Sentinel ir Hongdu GJ-11, ją ketinama naudoti dar tik kuriamuose BAE Systems Tempest, Northrop Grumman B-21 Raider, IAIO Qaher-313, KAI KF-21 Boramae ir Sukhoi Su-75 Checkmate taip pat bepiločiuose Boeing MQ-25 Stingray.