Jungtinių Valstijų armijos karinės oro pajėgos
Jungtinių Valstijų armijos oro pajėgos (angl. United States Army Air Forces) – JAV armijai pavaldžios karinės oro pajėgos Antrojo pasaulinio karo metu ir išsyk po jo (1941–1947 m.). Tuo metu JAV armiją sudarė trys šakos - Armijos sausumos pajėgos (angl. Army Ground Forces), Aprūpinimo tarnybos (angl. Services of Supply, kurios 1943 m. pervadintos į Armijos aprūpinimo pajėgas (angl. Army Service Forces)) ir Armijos oro pajėgos. Kiekvienoms pajėgoms vadovavo savas generolas, tiesiogiai pavaldus JAV armijos štabo viršininkui. Tuo metu JAV ginkluotosiose pajėgose savo atskirą karinę aviaciją turėjo JAV Karinis jūrų laivynas ir JAV Jūrų pėstininkų korpusas. Armijos oro pajėgų žinioje buvo visi valstybės karinės aviacijos daliniai, anksčiau pavaldūs JAV Armijos Oro korpusui (angl. United States Army Air Corps), Oro pajėgų generaliniam štabui (angl. General Headquarters Air Force) ir sausumos pajėgų regionų vadams. 1944 m. gruodį Armijos oro pajėgos buvo daugiau nei 2,4 milijono aktyvaus personalo, iki 80 000 orlaivių, 1943 m. gruodį turėjo 783 oro bazes, išdėstytas visoje šalyje. Baigiantis karui Europoje Armijos oro pajėgos ne JAV teritorijoje turėjo 1,25 milijono karių, jų daliniai veikė iš 1600 aerodromų įvairiose pasaulio vietose. JAV Armijos Oro korpusas 1941 m. buvo performuotas į JAV Armijos oro pajėgas siekiant užtikrinti didesnį armijos aviacijos savarankiškumą, sudaryti didesnes galimybes armijos aviacijai plėtoti ir sudaryti galimybę steigti papildomus organizacinius vadovybės lygius, būtinus smarkiai augančiai armijos aviacijai. Tuo metu kai kurios valstybės jau turėjo karines oro pajėgas kaip atskirą ginkluotųjų pajėgų dalį, nepriklausomą nuo armijos ar laivyno (pvz., Vokietijos Liuftvafė ir Britanijos Karališkosios oro pajėgos), tačiau JAV Armijos Oro pajėgos liko Armijos dalimi iki 1947 m., kai buvo atskirtos ir tapo irgi atskira ginkluotųjų pajėgų šaka.