Daugybinio intelekto teorija
Daugybinio intelekto teorija – H. Gardnerio intelekto teorija, teigianti, jog žmogaus intelektas nėra vienas nekaitus duomuo, išmatuojamas intelekto koeficiento (IQ) testu. Šią teoriją H. Gardneris aprašė 1983 m. išleistoje knygoje „Proto ribos: daugialypių intelektų teorija.“ Remdamasis 1989 metais atliktais tyrinėjimais, tvirtina, kad intelektą sudaro ne vienas, o daug lygiaverčių sugebėjimų, kurių kiekvienas turi simbolių sistemą – savitą informacijos perdirbimo vienetą. H. Gardnerio teoriją kritikavo dėl empirinių įrodymų trūkumo ir priklausomybės nuo subjektyvaus sprendimo. H. Gardnerio teigimu yra 8 skirtingi intelektai. Remdamasis konkrečiais kriterijais jis apibūdino ir pristatė aštuonis intelekto tipus. Vėliau šiuos daugialypius intelektus pedagogas Steven Rudolph papildė dar dviem intelektais. Išskiriami šie intelektai: kalbinis, vizualinis, erdvinis, loginis, bendrasis kūno, kūno subtilusis, tarpasmeninis, intrapersonalinis, muzikinis, gamtinis.