Berenikė IV
Berenikė IV Epifanėja (gr.: Βερενίκη, 77 m. pr. m. e. – 55 m. pr. m. e.) – graikų princesė, priklausiusi Ptolemėjų dinastijai. Ji buvo Ptolemėjo XII ir tikriausiai Kleopatros V dukra. Jos seserys buvo Kleopatra VII (Julijaus Cezario ir Marko Antonijaus meilužė), Arsinė IV, o broliai – Ptolemėjas XIII, Ptolemėjas XIV. Berenikė mėgo madas, vakarėlius ir brangenybes. Ji buvo gan tingi ir baili. Ypač bijojo valstiečių, vergų ir kitų žemesnės klasės atstovų. Ji kalbėjo tik gimtąja kalba, buvo blogai išsiauklėjusi, ignoravo valstiečius ir buvo bloga lyderė. Tačiau ji mylėjo draugus ir šeimą, buvo labai graži. 58 m. pr. m. e. Ptolemėjas XII su Kleopatra VII pabėgo į Romą ieškoti pagalbos prieš Kleopatrą VI, vyresnę Berenikės seserį, kuri tapo per daug galinga. Po Kleopatros VI mirties 57 m. pr. m. e. (ji tikriausiai buvo nunuodyta Berenikės naudai) 20 metų Berenikė tapo vienvalde Egipto valdovė ir visiškai nebijojo tėvo ir sesers sugrįžimo. Egiptiečiai tikėjosi, kad ji ves ir valdys su vyru, bet Berenikė to nenorėjo. Jos konsulai ją privertė vesti Seleuką VII, bet Berenikė įsakė jį pasmaugti ir toliau valdė viena. Egiptiečiai bijojo, kad Ptolemėjų dinastija išnyks dėl valdovės kvailystės, o dėl jos pomėgio prabangai didėjo valstybės išlaidos. Vėliau ji ištekėjo už Achelajaus, bet jis nevaldė kartu. Pompėjus buvo paskyręs Achelajų šventiku Kapadokijoje, o jis pats tvirtino, kad yra Mitridato VI sūnus. Tačiau žmonės kalbėjo, kad jo tėvas buvo Mitridato VI generolas Achelajus, kuris per karą dezertyravo pas romėnus. Berenikės valdymas baigėsi 55 m. pr. m. e., kai Ptolemėjas XII grįžo į sostą padedamas Aulo Gabinijaus vadovaujamų romėnų. Berenikei buvo įvykdyta mirties bausmė, o Achelajus, kuris, pasak Stabono, buvo Gabinijaus draugas, žuvo mūšyje su romėnais.