Lamermjūro kalvos
Lamermjūro kalvos (angl. Lammermuir Hills, Lammermuirs, Lammermoors; škot. gėl. An Lomair Mòr) – kalvos pietų Škotijoje, sudarančios gamtinę ribą tarp Lodiano ir Borderso. Valterio Skoto istorinio romano „The Bride of Lammermoor“ ('Nuotaka iš Lamermjūro') ir Gaetano Donicečio operos „Liučija di Lamermur“ veiksmas vyksta šiame regione. Lamermjūro kalvos užima dabartinių Rytų Lodiano ir Borderso sričių teritorijas, driekiasi nuo Gala Water upės iki St. Abb’s Head kyšulio. Žemės tradiciškai naudojamos kaip avių ganyklos. Kalvos nėra labai aukštos, aukščiausi taškai yra Meikle Says Law (535 m) ir Lammer Law (528 m), tačiau gana stačiais šlaitais. Neturi natūralių perėjų, todėl sudaro rimtą barjerą tarp Edinburgo ir Borderso. Kalvas kerta vienintelis didelis kelias (A68), kuris driekiasi Soutra Hill kalvos šlaitu tarp Lauder miesto ir Pathhead kaimo ir kuris žiemą neretai būna nepravažiuojamas dėl sniego. Pagrindinis kelias (A1), jungiantis Edinburgą su Anglija, vengia kalvų ir apeina jas jūros pakrante. Pavadinimas angl. Lammermuir reiškia 'avinėlių viržynai' senąja anglų kalba. kur s. angl. lambra 'avinėlių' + s. angl. mor 'viržynas, pelkė, dykynė'. Ankstyvosios formos buvo Lombormore, Lambremore, Lambermora ir Lambirmor. Geležies amžiaus White Castle piliakalnis Rytų Lodiane buvo įrengtas votadinių genties protėvių. Du kalvynai Naujojoje Zelandijoje (Lammermoor Range ir Lammerlaw Range) yra pavadinti pagal Lamermjūro kalvas bei jų antrą pagal aukštį jų viršūnę.