Alpinai
Alpinai (škot. gėl. Clann Chinaeda meic Ailpín, taip pat žinomi kaip Alpinų dinastija) – giminė, valdžiusi piktų žemes, galbūt Dalriadą, o vėliau Albos karalystę nuo Keneto I valdymo 840 m. iki Malkolmo II mirties 1034 m. Karaliai savo kilmę kildino iš Keneto I (o ne iš jo tėvo Alpino), o airių genealogijose Balimoto ir Lekano knygose giminė vadinama „Clann Cináeda meic Ailpín“, pirmenybę teikiant Keneto kilmei. Šeimos kilmė neaiški. Vėlesnėse genealogijose Kenetas nurodomas kaip Dalriados karaliaus Aedo Baltojo palikuonis. Tokie teiginiai, nors ir tikėtini, yra neįrodomi ir pasirodo tik X a. pabaigoje. Su tuo susijusią mintį, kad Kenetas buvo Dalriados karalius prieš tai, kai 840 m., po Eogano mirties, sėkmingai kovojo dėl valdžios piktų žemėse, patvirtina beveik visi to meto įrodymai. Ankstyvieji Alpinų karaliai apibūdinami kaip piktų karaliai, o trečiasis karalius, Keneto I sūnus Konstantinas I, atrodo, netrukus po mirties buvo laikomas paskutiniu iš 70 piktų karalių. Keneto palikuonys buvo išstumti 878 m., kai Konstantino I brolį Aedą nužudė Girikas, tačiau jie sugrįžo 889 m., kai Konstantino I sūnus Donaldas II įžengė į sostą po Giriko mirties arba nuvertimo. Donaldas II ir jo įpėdiniai apibūdinami kaip Albos karaliai. X a. sostą pakaitomis valdė Konstantino I ir Aedo palikuonys. Dešimtojo amžiaus pabaigoje ir vienuoliktojo amžiaus pradžioje dėl tarpusavio nesutarimų Konstantino I palikuonys liko nesuvaržyti Keneto I palikuonių pagal vyriškąją liniją, kadangi Malkolmas II nepaliko vyriškos lyties įpėdinių. Malkolmui mirus, baigėsi iš Keneto kilusių karalių linija. Būsimieji karaliai, nors vis dar teigė, kad yra kilę iš Keneto, buvo kilę iš Malkolmo dukters Betokės ir jos vyro Krinano.