Eugène Ionesco
Eženas Jonesko (pranc. Eugène Ionesco, rumun. Eugen Ionescu, g. 1909 m. lapkričio 26 d. – 1994 m. kovo 28 d.) – Rumunijos ir Prancūzijos dramaturgas, daugiausia rašęs prancūzų kalba, vienas žymiausių XX a. prancūzų avangardinio teatro veikėjų. Jonesko paskatino revoliuciją dramos idėjose ir technikose. Kūrė tai, ką pats vadino antipjesėmis, komiškomis dramomis, tragiškais farsais. Jau pirmąja savo pjese „Plikagalvė dainininkė “ (pranc. La Cantatrice chauve) prisidėjo prie Absurdo teatro, dramaturgijos ir teatro krypties, vadovavosi prancūzų egzistencialisto Albero Kamiu idėjomis, tyrinėjo absurdizmo ir siurrealizmo sąvokas. Be pjesių rumunų kalba rašė modernistinius eilėraščius, esė. 1970 m. tapo Prancūzų akademijos nariu ir 1970 m. buvo apdovanotas Austrijos valstybine Europos literatūros premija, 1973 m. – Jeruzalės premija. 2009 m., po dramaturgo mirties, Jonesko suteikta narystė Rumunijos akademijoje. 1964 m. nominuotas Nobelio literatūros premijai. Gimė Slatinoje, Rumunijoje. Tėvas – stačiatikis rumunas. Motina buvo prancūzų ir rumunų kilmės, anot vienų šaltinių iš stačiatikybės atsivertusi į protestantizmą, anot kitų – žydė. Eženas buvo pakrikštytas stačiatikių cerkvėje. Nemažai šaltinių jo gimimo metus nurodo 1912 m. Taip yra dėl to, kad Eženas norėjo, kad jo gimimo metai sutaptų su jo dievaičio rumunų dramaturgo Karadžalės mirties metais. Vaikystėje daug laiko praleido Prancūzijoje, tačiau 1925 m., tėvams išsiskyrus, grįžo į Rumuniją. 1925–1928 m. studijavo Bukarešto universitete, kur baigė prancūzų filologijos studijas. Studijų metais susipažino su Emiliu Čoranu (tapo filosofu) ir Mirčia Eliade (tapo religijotyrininku ir filosofu), visi trys tapo draugais visam gyvenimui. 1936 m. vedė, susilaukė dukters Mari Frans. 1938 m. persikėlė į Paryžių, kur ketino užbaigti daktaro disertaciją. Prasidėjus karui 1939 m. persikėlė į Rumuniją, tačiau neilgai trukus persigalvojo ir 1942 m. išvyko į Prancūziją, nacių okupacijos metais gyveno Marselyje, vėliau persikėlė į Paryžių.