Korenizacija
Korenizacija (rus. коренизация, iš rus. коренное население 'šakniniai gyventojai'; iš rus. корень 'šaknis') – pirmojo TSRS dešimtmečio nacionalinės politikos bruožas, TSRS tautų nacionalumo stiprinimas: kuriant etnines sąjungines respublikas ir autonomijas; diegiant vietines kalbas visose gyvenimo sferose – švietime, leidyboje, meninėje kūryboje, savivaldoje ir politiniame gyvenime; didinant titulinių tautų ir tautinių mažumų atstovų skaičių sąjunginių respublikų, autonomijų valdžios institucijose ir specialistų tarpe. Buvo didinamas nacionalinių kadrų procentas vietinės savivaldos organuose, tarnautojų tarpe. Korenizacijos politika turėjo spręsti tokias problemas kaip: kai kurių nacionalinių regionų santykinis ekonominis ir kultūrinis atsilikimas, tarybinės valdžios ir gyventojų santykių harmonizavimas vykdant etninę politiką, patrauklią ne rusų apgyvendintų teritorijų gyventojų masėms. Vykdant korenizacijos politiką buvo ne tik skatinamas nacionalinių kadrų vystymas, bet ir etniniai rusai, dirbę autonomijų savivaldoje, buvo skatinami mokytis vietinės kultūros. Daugeliu atvejų prieš korenizaciją TSRS teritorijos buvo dalinamos pagal etnines ribas ir kuriami autonominiai administraciniai teritoriniai vienetai, kuriuose po to korenizacija ir buvo vykdoma.