Metamfetaminas
Metamfetaminas – stiprus centrinės nervų sistemos (CNS) stimuliantas, dažniausiai naudojamas kaip narkotikas (afrodiziakas ir euforiantas) ir rečiau kaip priemonė aktyvumo ir dėmesio sutrikimui gydyti. Cheminis junginys, atrastas 1893 m., egzistuoja dviejose enantiomerinėse formose: L-metamfetaminas ir D-metamfetaminas. Terminas „metamfetaminas“ dažniausiai reiškia racematą, dviejų enantiomerų mišinį lygiomis dalimis. D-metamfetaminas pasižymi stipresnėmis stimuliuojančiomis savybėmis, nors dėl tų pačių savybių yra naudojamas ir pats racematas, kadangi šio gamyba yra palyginti nesudėtinga. Tiek metamfetaminas, tiek D-metamfetaminas platinamas nelegaliai kaip pramoginiai narkotikai. Plačiausiai šie preparatai naudojami Azijoje, Okeanijoje bei Jungtinėse Amerikos Valstijose, kur yra klasifikuoti kaip II klasės kontroliuojami preparatai. L-metamfetaminu JAV prekiaujama kaip nereceptiniu vaistu kvėpavimo per nosį palengvinimui. Metamfetamino gamyba, platinimas, prekyba ir laikymas yra draudžiami daugelyje šalių. Nedidelės metamfetamino dozės sukelia euforiją, padidėjusį susikaupimą bei energingumą, sumažina apetitą bei sukelia svorio praradimą. Didesnės dozės gali sukelti psichozę, skeletinių raumenų suirimą, epilepsijos priepuolius bei kraujo išsiliejimą į smegenis. Chroniškas didelių dozių naudojimas sukelia neprognozuojamą nuotaikų svyravimą bei agresyvų elgesį. Pastebėta, jog afrodiziakinės bei energizuojančios preparato savybės įgalina vartotojus kelias dienas nepertraukiamai užsiimti seksualine veikla. Prie metamfetamino lengvai priprantama bei sunkiai atprantama: dažnas preparato vartojimas sukelia kelis mėnesius trunkantį abstinencijos sindromą. Priešingai nei amfetaminas, metamfetaminas yra neurotoksiškas dopaminerginiams vidurinių žmogaus smegenų neuronams. Parodyta, jog preparatas taip pat žaloja CNS serotonino neuronus. Pažeidimai sukelia negrįžtamus pakitimus smegenų funkcijose bei struktūrose (sumažėja pilkosios medžiagos tūris įvairiose smegenų vietose).