Abu al Chasanas al Ašarijus
Abu al Chasanas al Ašarijus, pilnas vardas Abu al Chasanas Ali ibn Ismailas ibn Išakas al Ašarijus (arab. أبو الحسن علي بن إسماعيل الأشعري = Abū al-Ḥasan ʿAlī ibn Ismāʿīl ibn Isḥāq al-Ashʿarī, ~873–935 m.) – musulmonų teologas, vienas jų scholastinės teologijos atstovų, ašaritų mokyklos įkūrėjas. Gimė Basroje (dabar Irakas), vieno iš Mahometo bičiulių Abu Musos al Ašarijaus šeimoje. Mokėsi pas Basros mutazilitus, buvo Abu Ali al Džubajaus mokinys. Tuo metu sudarė veikalą „Musulmonų teologiniai požiūriai“ (Maqālāt al-Islāmīyīn), kuriame surinko įvairias to laikmečio teologines nuostatas. Būdamas keturiasdešimties ir tapęs iškiliu teologu, al Ašarijus atmetė mutazilitų teologiją ir pasuko prie labiau ortodoksinio islamo. Savo naujas nuostatas išdėstė veikale „Švytinčioji knyga“ (Kitāb al-Luma), kuriame polemizavo su savo buvusiais bendraminčiais. 915 m. al Ašarijus persikėlė į Bagdadą, kur sukūrė savo svarbiausią veikalą „Pareiškimas apie religijos principus“ (Ibānah ʿan uṣūl ad-diyānah). Sostinėje turėjo daug mokinių, kurie vėliau išplėtojo ašarizmo teologiją. Svarbiausias al Ašarijaus teiginys: Alachas yra realus, o Koranas – amžinas. Tuo pagrįsta ašaritų laisvos valios koncepcija (Alachas sukūrė darbus, veiksmus, o žmonės juos tik atlieka), kuri tapo viena pagrindinių islamo doktrinų. Į islamo teologiją integravo racionalistinę metodologiją.