Samana (mitologija)
Samana – demonas Mesopotamijos mitologijoje. Greičiausiai taip pat buvo vadinama ir javų liga, kurią galėjo sukelti kenkėjiški vabzdžiai. Manyta, kad Samana veikia įgaliotas gydymo deivės Gulos. Samana minimas užkalbėjimuose, datuojamuose Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu. Šiais užkalbėjimais nuo demono Samanos buvo siekiama apsaugoti kūdikius, jaunus vyrus ir moteris bei prostitutes. Tikėta, kad Samana labiausiai puoląs kūdikius ir prostitutes. Minima, jog Samana turėjęs liūto nasrus, slibino dantis, skorpiono uodegą ir erelio nagus. Šio demono buveinė – požemio pasaulis. Ankstyvuoju dinastiniu laikotarpiu Šumere (Lagaše bei dar vienoje ar dviejose vietovėse) garbinta antraeilė dievybė panašiu vardu. Šio dievo vardas buvo užrašomas įvairiai, manoma, kad buvo tariamas Saman. Minimas šumerų Lugal-e poemoje (Saman-ana). Čia jis vienas iš „žuvusiųjų didvyrių“. Nėra aišku, ar demonas Samana iš pradžių buvo tapatus šiai antraeilei dievybei.