Skoto sala
67°22′42″ p. pl. 179°54′42″ v. ilg.﻿ / ﻿67.37833°š. pl. 179.91167°r. ilg.﻿ / 67.37833; 179.91167 Skoto sala (angl. Scott Island) – maža negyvenama vulkaninė sala Ramiojo vandenyno pietuose (Pietų vandenyne), 505 km nuo Adero kyšulio Antarktidoje. Ilgis 0,5 km, plotis iki 0,3 km. Sudaryta iš bazaltinių uolienų. Aukštis iki 54 m. Už 250 m į vakarus nuo salos stūkso 65 m aukščio uola – Hagitso Kolona. Plotas – 4 ha. Didžiąją dalį salos dengia ledas. Skoto sala patenka į Naujosios Zelandijos pretenzijų zoną (Roso teritoriją). Skoto sala Salą 1902 m. gruodžio 25 d. atrado britų jūrininko Viljamo Kolbeko (William Colbeck) laivas, gabenęs proviziją Roberto Skoto ekspedicijai. Šio keliautojo garbei sala ir pavadinta. 1987–1999 m. saloje veikė automatinė meteorologijos stotis.