Azijos istorija
Azijos istorija prasideda su pirmosiomis raštą sukūrusiomis civilizacijomis, kurios formavosi didžiausių upių baseinuose: Geltonosios upės, Jangdzės, Gango, Indo ir Eufrato bei Tigro. Šias civilizacijas supo stepėse, ypač centrinėje Azijoje ir Arabijos pusiasalyje, gyvavusios klajoklių gentys. Sėslių civilizacijų ir klajoklių sąveika buvo vienas iš svarbiausių Azijos istoriją lėmusių veiksnių. Azijos istoriją galima dalinti į keturis laikotarpius: Po senojo paleolito laikotarpiu vykusio Homo sapiens išplitimo ir pirmųjų sėsliųjų gyvenviečių atsiradimo, Azijoje susiformuoja ankstyvosios civilizacijos Mesopotamijoje, prie Indo ir Geltonosios upės. Šios civilizacijos turėjo raštą ir mokėjo apdirbti bronzą (Bronzos amžius); Klasikinis laikotarpis; Vidurinieji amžiai; Naujieji laikai. Aleksandro Didžiojo žygiai į pietvakarių Aziją paskleidė helenistinę kultūrą, kuri po imperijos griūties ir helenistinių valstybių žlugimo pamažu Azijoje išnyko. Iš Vidurinės Azijos migruojančios gentys (hunai, avarai, mongolai) sužlugdė ne tik Antikos civilizaciją, bet ir sukūrė naujas valstybes Kinijoje, Vidurinėje Azijoje, Persijoje, Indijoje ir Rytų Europoje. Po didžiųjų geografinių atradimų Europos valstybės intensyviai sverbėsi į Aziją ir kūrė čia savo kolonijas. Iki pat XX a. pradžios Vakarų valstybės netrukdomai plėtė savo įtaką Azijoje. Japonų pergalė 1905 m. kare su Rusija buvo pirmasis Naujaisiais laikais įvykęs Azijos valstybės laimėjimas prieš Vakarų valstybę. Nuo XX a. pradžios mažiau priklausomi nuo kolonijinės Anglijos politikos pasidarė Afganistanas ir Persija. 1912 m. Kinijoje buvo nuversta monarchija ir paskelbta demokratinė respublika. Vienu iš naujosios respublikos tikslų buvo kovoti prieš europiečių įtaką. Tai skatino ir indų judėjimą dėl nepriklausomybės.