Herbigo ir Haro objektas
Herbigo ir Haro objektas (angl. Herbig-Haro object arba stellar jet) – švytinčios dėmelės ten, kur dujų ar dulkių srautas – čiurkšlė, ištekanti iš besiformuojančios naujos žvaigždės, susiduria su tarpžvaigždine medžiaga (iš esmės tai emisiniai ūkai, sužadinti smūginių bangų). Čiurkšlė dažniausiai statmena proplanetiniam diskui. Jos ilgis gali daugelį tūkstančių kartų viršyti astronominį vienetą (atstumą tarp Žemės ir Saulės). Ir toli nuo savo šaltinio čiurkšlės srautas lieka „suglaustas“, jis neišsisklaido. Dažniausiai čiurkšlė būna ištisinė, tačiau jei besiformuojančioje žvaigždėje vyksta kokie nors specifiniai procesai (tarkim netolygi akrecija), jis gali būti punktyrinis (panašus į automato seriją) ar turėti sudėtingą struktūrą. Čiurkšlės greitis siekia kelis tūkstančius kilometrų per sekundę. Visos jos medžiagos masė paprastai neviršija 1–40 Žemės masių. Palyginus su planetų ir žvaigždės mase tai labai nedaug. Apie tris ketvirtadalius dujų sudaro vandenilis, likusią dalį – daugiausia helis. Kitų elementų dalis neviršija vieno procento. Šios čiurkšlės maždaug dešimt kartų tankesnės nei kiti tarpžvaigždiniai ūkai. Čiurkšlės yra trumpalaikiai dariniai, egzistuojantys tik kelis tūkstančius metų. Didžiąją dalį (apie 80 %) žinomų čiurkšlių formuoja dvinarės sistemos. Pirmieji šias čiurkšles nuodugniai tyrę astronomai buvo George Herbig ir Guillermo Haro. Todėl tokie objektai kataloguose turi priešdėlį HH – Herbig-Haro objektas. Jie buvo atrasti dar devynioliktame amžiuje, tačiau nuodugniai juos tirti tapo įmanoma palyginus neseniai.