Patarmė
Patarmė – tarmės smulkesnė teritorinė atmaina, pasižyminti savitais fonetiniais ar morfologiniais bruožais. Pavyzdžiui, lietuvių aukštaičių tarmė pagal dvigarsių an, am, en, em ir nosinių balsių ą, ę likimą skirstoma į vakarų, rytų ir pietų patarmes, lietuvių žemaičių tarmė pagal bendrinės kalbos dvibalsių uo, ie atitikmenis – į pietų, šiaurės ir vakarų (beveik išnykusi) patarmes. Terminą patarmė lietuvių tarmėtyroje pradėjo vartoti K. Jaunius. Patarmės dalijamos į šnektas.