Mesapių kalba
Mesapių kalba – išnykusi indoeuropiečių kalba, maždaug tarp VI ir I a. pr. m. e. vartota Apeninų pusiasalio pietryčiuose, Apulijoje. Ja šnekėjo japygų gentys – mesapiai, dauniai, peucetijai. Nėra sutariama dėl mesapių kalbos priskyrimo kuriai nors atšakai, bet linkstama ją gretinti su ilyrų kalbomis, įtraukiant į paleobalkanų kalbų grupę. Nors kalbines sąsajas galima atrasti visiškai menkas, šį ryšį sustiprina archeologiniai duomenys. Žinoma ~600 įrašų mesapių kalba. Žymiausias yra Vasto įrašas, kurio vertimas gana skirtingas, nes tekstas neturi tarpų. Kalba buvo užrašoma mesapių raštu, kilusiu iš graikų rašto.