Belingshauzeno kalnas
Belingshauzeno kalnas (angl. Mount Bellingshausen) – kūgio pavidalo kalnas, stūksantis Antarktidoje, Viktorijos žemėje, apie 9 km į šiaurės rytus nuo Pristlio kalno, tarp Larseno ir Deivido ledynų. Kalnas išsiskiria iš aplinkos. Aukštis siekia 1380 m. Šį kalną pirmoji aptiko „Discovery“ ekspedicija (1901–1904 m.), vadovaujama R. F. Skoto. Šis kalną pavadino admirolo Fadėjaus Belingshauzeno, vadovavusio 1819–1821 m. rusų ekspedicijai, garbei.