Gvatai
Gvatai (port. guatós) – indėnų tauta, gyvenanti Paragvajaus aukštupio baseine Brazilijoje (Mato Grose ir Pietų Mato Grose) bei Bolivijoje (Santa Kruso prov.). Populiacija ~370–500 žmonių. Gvatų kalba išnyko XXI a. pr. (2006 m. buvo 4 kalbėtojai), ji buvo laikoma izoliuota, nors turėjo bendrų bruožų su že kalbomis. Dabar gvatai šneka daugiausia portugališkai. Pagal tikybą – katalikai. Su gvatais jau nuo XVI a. vid. susidūrė ispanų užkariautojai, kurie pažymėjo šių indėnų įgūdį statytis kanojas. Trigubo Aljanso karo metu rėmė brazilus kovoje prieš Paragvajų Gvatai gyveno Pantanalio pelkynėse, keliaudavo daugiausia kanojomis. Rankiodavo laukinius ryžius (zizanijas), vertėsi žvejyba, medžiokle (gaudydavo krokodilus, kapibaras, elnius ir kt.). Dirbtiniuose pylimuose augindavo bananus, palmes atales, vaismedžius. Amatai – keramika, krepšių pynimas, audimas. Dabar daugiausia verčiasi medžiokle (kailių pardavimui), egzotinių gyvūnų gaudymu, žvejyba, žemdirbyste. Sausuoju metų laiku gvatai gyvendavo trobelėse dvišlaičiais stogais, pastatytose upių pakrantėse. Tradicinis vyrų rūbas – strėnraištis. Raciono pagrindą sudaro žuvis ir zizanijų kruopos. Gvatų bendruomenę, sudarytą iš išplėstinių šeimų, valdydavo seniūnas. Santuoka neolokalinė, seniau buvo paplitęs sororatas ir poligamija.