Šv. Pachomijus
Šventasis Pachomijus (g. ~290 m. – m. 346 m.) – krikščionių šventasis, abatas, monastinio cenobitinio gyvenimo pradininkas, vienas iš dykumos tėvų. Jaunystėje Pachomijus buvo karys, su bendražygiais pateko į nelaisvę Tebaidės regione. Nelaisvėje jam didelį įspūdį padarė krikščionių atjauta įkalintiems kariams. Palikęs kario tarnybą, Pachomijus apsigyveno prie nedidelės Senesito šventovės griuvėsių, apsikrikštijo. Nutaręs tapti atsiskyrėliu, dvasios vadovu pasirinko vienuolį Palomoną. Atsiskyrėliškai pragyvenęs septynerius metus, nusprendė, kad pranašesnis gyvenimas drauge vienuolyne, vadovaujant vyresniajam. Pachomijus apleistame Tabenisės kaime, įsikūrusiame dešiniajame Nilo krante, įsteigė Dievui pasišventusių vyrų bendruomenę, paklūstančią regulai, pats tapo jos abatu, įkurta vadovaujančių vyresniųjų grupė. Šv. Jeronimas mini, kad V a. bendruomenę sudarė ~50 000 vienuolių, tačiau šis skaičius nelaikomas realistišku. Iki mirties šv. Pachomijus įkūrė 11 vienuolynų, juose gyveno daugiau nei 7000 vienuolių. Pachomijus – pirmosios regulos autorius. Originalas buvo parašytas koptų kalba, bet iki šių dienų visas išlikęs tik lotyniškas šv. Jeronimo vertimas iš graikų kalbos (404 m.). Esama regulos fragmentų koptų ir graikų kalbomis. Šv. Jeronimo vertime pridėti ir Pachomijaus posakiai, paraginimai, 11 laiškų (2 iš jų šifruoti). Minimas gegužės 9 d.