Lietuvos ir Šventojo Sosto santykiai
Lietuvos–Šventojo Sosto santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Šventojo Sosto (Vatikano). 1919 m. paskirtas pirmasis atkurtos Lietuvos atstovas prie Apaštalų Sosto, o pats Apaštalų Sostas Lietuvą de jure pripažino 1922 m. lapkričio 10 d. 1927 m. buvo pasirašytas Lietuvos ir Apaštalų Sosto konkordatas. Dar kartą Šventasis Sostas atkurtos Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugpjūčio 30 d., o diplomatiniai santykiai atkurti 1991 m. rugsėjo 30 d. Šventasis Sostas visą 1940–1941 m. ir 1944–1990 nepripažino sovietinės okupacijos ir buvo viena iš nedaugelio valstybių, kuriose Lietuvos Respublikos diplomatinė atstovybė be pertraukos veikė visus metus nuo pat valstybės įkūrimo po Pirmojo pasaulinio karo. Lietuvai atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Lietuvos Respublikos Ambasadoje prie Šventojo Sosto Romoje, o Vatikanui – apaštališkasis nuncijus, reziduojantis apaštalinėje nunciatūroje Vilniuje. Pasirašytos dvišalės sutartys: sutartis dėl santykių tarp Katalikų Bažnyčios ir Valstybės teisinių aspektų (2001 m.), sutartis dėl kariuomenėje tarnaujančių katalikų sielovados (2000 m.), sutartis dėl bendradarbiavimo švietimo ir kultūros srityje (2000 m.) ir sutartis dėl kvalifikacijų, susijusių su aukštuoju mokslu, pripažinimo (2012 m.) Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Šventuoju Sostu grupė (dabartinė pirmininkė – Vilija Aleknaitė Abramikienė (TS-LKD).