Otaras iš Halogalando
Otaras iš Halogalando (norv. Ottar fra Hålogaland, angl. Ohthere of Hålogaland) – vikingas nuotykių ieškotojas iš Halogalando. Apie 890 m. jis nukeliavo į Angliją, kur jo pasakojimas buvo užrašytas Vesekso karaliui Alfredui Didžiajam. Otaras pasakojo, kad jis gyveno „šiauriausiai iš visų skandinavų“ ir kad „nė vienas negyveno šiauriau už jį“. Jis pasakojo apie savo keliones į šiaurę į Baltąją jūrą ir į pietus į Daniją ir Angliją, aprašė maršrutą. Jis pasakojo apie samius (suomius) bei dvi iki šiol neaiškias tautas cwenas ir beormas. Kas buvo cwenas ir kur jie gyveno (vadinamasis Kvenlandas), iki šiol neaišku. Apie beormas Otaras pasakojo, kad jie kalbėjo panašiai kaip samiai ir kad jie gyveno prie Baltosios jūros. Manoma, kad jų kraštas, vadinamoji Biarmija, susijusi su senųjų permių kultūra. Otaro pasakojimas yra pirmas istorinis šaltinis, kuriame paminimi Norvegija ir Danija. Manoma, kad Otaras kilęs iš Tromsės žemės, galbūt kažkur šiauriau Harstado ar galbūt iš Senjos salos (šiandieninio Lenviko) ar dar iš šiauresnių žemių (Kvalėjos ar Karlėjo salos).