Aukštutinių sorbų kalba
Aukštutinių sorbų kalba (sav. Hornjoserbšćina) – slavų kalbų grupei, vakarų slavų kalbų pogrupiui priklausanti kalba, vartojama sorbų tautybės žmonių, gyvenančių pietryčių Vokietijoje (Aukštutinėje Lužicoje). Kalbančiųjų skaičius – apie 40 tūkst. žmonių. Seniausi rašytiniai šaltiniai aukštutinių sorbų kalba – 1532 m. Baucene rastas Burger Eydt Wendisch. Aukštutinių sorbų kalba yra trečia pagal populiarumą mažumų kalba Vokietijoje (po turkų ir danų), tačiau palaipsniui nyksta. Naudoja lotynišką raidyną. Aukštutinių sorbų kalba turi septynis linksnius. Bet šauksmininkas paprastai nėra kaip vardininkas, tik jei daiktavardis yra vyriškosios giminės, pavyzdžiui, V. nan 'tėvas' – Š. nano! 'tėve!', o žodis knjeni 'ponia' neturi šauksmininko. Bet: V. mać 'motina' – Š. maći! 'motina!'. Bevardės giminės daiktavardžių vardininkas, galininkas ir šauksmininkas sutampa.