Naujojo Leono gubernatorystė
Naujojo Leono gubernatorystė (isp. Gobernación de Nueva León) – Ispanijos imperijos kolonijinė teritorija Pietų Amerikoje. Sudaryta 1529 m. po Toledo sutarties. Fransiskas Pisaras šią teritoriją užbrėžė 200 lygų į pietus nuo Santjago upės žiočių. Apėmė pietines Argentinos ir Čilės teritorijas. Jos gubernatoriumi paskirtas Simonas de Alkasaba i Sotomajoras. 1530–1531 m. jis pasiekė teritorijas iki 21° p. pl., tačiau nesugebėjo įvykdyti plano užimti teritorijas iki pat Magelano sąsiaurio. 1534 m. Naujojo Leono gubernatorystės teritorijos Ispanijos karaliaus Karolio V praplėstos iki 14° p. pl. 1534 m. iš Ispanijos išsiųsta 250 vyrų ekspedicija, kuri turėjo pasiekti Magelano sąsiaurį ir kirsti Ramųjį vandenyną. Tačiau dėl prastų oro sąlygų jį apsistojo prie Chilio įlankos ir netoli dabartinės Kamaroneso gyvenvietės (Čiubutas) įkūrė Puerto de los Leoneso fortą. Vėliau keliautojai patraukė sausuma link Ramiojo vandenyno, tačiau atradę skurdžias vietoves ir indėnus, pasitraukė atgal. 1536 m. kolonizuoti Patagoniją išsiųstas Pedras de Mendosa, tačiau jau prie La Platos patyrė indėnų pasipriešinimą ir žuvo. Vėliau tik XVIII a. vėl pradėti bandymai kolonizuoti teritoriją.