Mankurtas
Mankurtas (turk. mengirt = „netekęs atminties“) – žmogus, nepažįstantis savo tėvynės, tautos, giminės, pamiršęs visą praeitį, nenorintis nieko apie ją žinoti. Sąvoką, kai kurių lingvistų siejamą su senovės tiurkų kalba, išpopuliarino sovietų kirgizų rašytojas Čingizas Aitmatovas (1928-2008) savo rusiškai parašytame romane „Ilga kaip šimtmečiai diena“ (1982 m.). Perkeltine prasme žodis „mankurtas“ reiškia žmones, praradusius ryšį su istorinėmis, tautinėmis šaknimis, pamiršusius giminystės ryšius. Šia prasme jis tapo bendrinės kalbos terminu, vartojamu publicistikoje. Rusų kalboje atsirado panašių neologizmų, tokių kaip mankurtizmas, mankurtizacija, demankurtizacija. Vėlesniais Sovietų Sąjungos metais mankurto sąvoka prigyja, kad apibūdintų žmonių susvetimėjimą visuomenei, kuri juos represavo ir iškraipė jų istoriją. Kai kuriose buvusiose sovietinėse respublikose šis terminas reiškia tuos ne-rusus, kurie buvo atkirsti nuo savo etninių šaknų dėl sovietinės sistemos poveikio.