Intuicija
Intuicija (lot. intuitio – „įdėmiai žiūriu“; nuojauta) – psichologijoje, filosofijoje laikomas ypatingas žinojimas, kūrybinės veiklos mechanizmas bei specifinė psichinio aktyvumo forma, pasireiškianti nuojauta, tiesioginiu esmės suvokimu ir tuo pagrįstu sprendimo priėmimu. Esmės suvokimas, informacijos gavimas ateina ne tiesiogiai stebint pasaulį ir ne samprotaujant ar darant išvadas, o tiesiogiai iškyla idėjų forma. Veikiant intuicijai įžvalgos išplaukia greitai ir be ilgų apmąstymų. Nuojauta mus aprūpina įsitikinimais, kurių mes negalime pagrįsti. Dėl šios priežasties ši emocija tapo psichologijos tyrinėjimo dalyku. Dešinysis smegenų pusrutulis dažnai siejamas su tokiais intuityviais vyksmais kaip estetiniai įgūdžiai. Kai kurie mokslininkai priėjo išvadą, jog nuojauta yra glaudžiai susijusi su įvairiais moksliniais atradimais. Intuicija tapo ir Naujojo amžiaus judėjimo pamėgta tema. Upanišadose intuicija minima kaip intelekto (aumens) priedas, paslaptingas išgyvenimas, kai siela sutampa su pažįstamuoju objektu (sąlygoja atmano ir brahmano susiliejimas). Sokratas intuiciją vadino vidiniu balsu. Platonas susiejo su pasąmonės veikla (pirmapradžių, anamnezėje prisimenamų idėjų žiūra). Aristotelis suprato kaip tiesioginę proto įžvalgą, pagrįstą jusliniu patyrimu.