Kreipinys
Kreipinys – būdinga dialogo ypatybė. Specifiniai žodžiai, siekiantys atkreipti pašnekovo ar rūpimo asmens dėmesį, neinantys jokia sakinio dalimi. Sakinyje kreipinys išskiriamas intonacija, rašant – kableliu ar šauktuku. Tariami pabrėžtai, kiek pakeltu balsu, paskui daroma nedidelė pauzė. Neretai kreipiniai atskleidžia jausmus, požiūrį į asmenį, daiktą ar reiškinį, į kurį kreipiamės, pvz.: Oi broleli, brolužėli, kareivėli raitužėli, nepažįsti tu seselės, pagirių raibos antelės? Kreipiniai atskleidžia ir pašnekovų santykius. Į asmenis galime kreiptis šiltai – vardu (Vida, Staseli), oficialiau – pavarde (Kalvaiti, Petraityte, Andriukaitiene), nurodydami pareigas (mokytoja, direktoriau, pardavėja), kitus santykius (kaimyne, drauguži, keleiviai) ir pan.