Apaštalų tikėjimo išpažinimas
Apaštalų tikėjimo išpažinimas (arba Apaštalų simbolis; lot. Symbolum Apostolorum, Credo Apostolorum) — seniausias krikščionių tikėjimo išpažinimo tekstas. Kilęs iš Senojo Romos Apaštalų tikėjimo išpažinimo. 325 m. papildytas Nikėjos I susirinkime (vadinamas Nikėjos simboliu) skelbia amžiną Sūnaus, Jėzaus Kristaus, dievystę. 381 m. Konstantinopolio I susirinkime Apaštalų tikėjimo išpažinimas dar papildytas formulėmis, pabrėžiančiomis Šventosios Dvasios dievystę (vadinamas Nikėjos-Konstantinopolio tikėjimo išpažinimu), yra bendras visoms Rytų ir Vakarų bažnyčioms per Eucharistijos šventimą, krikštą. Neabejotina, kad Apaštalų tikėjimo išpažinimo tekstas daug senesnis, nes jis nuo pirmųjų krikščionybės amžių buvo naudojamas Romos bažnyčios krikšto apeigose. Katalikai vartoja Apaštalų tikėjimo išpažinimą, galutinai suformuluotą Tridento susirinkime (1545–1563). Šis tekstas vadinamas apaštalų, nes yra vienas seniausių tikėjimo simbolių, jame yra elementų, siekiančių apaštalų pamokslų laikus. Apaštalų tikėjimo išpažinimo tekstas plačiai vartojamas Vakarų Bažnyčioje, katalikų pamaldose, taip pat anglikonų ir kai kurių kitų protestantų, Vakarų apeigų stačiatikių bažnyčiose. Be to, šis tekstas įeina į rožinio maldas.