Iššokančioji mina
Iššokančioji mina (vok. Springmine; angl. bounding mine) – priešpėstinė skeveldrinė mina, kuri sprogsta išsviesta 0,5–1,5 m virš žemės paviršiaus. Tai padidina skeveldrų lėkimo tolį. Sprogstamąją dalį paprastai išsviedžia išmetamasis užtaisas, kartais – spyruoklė. Pirmoji žinoma iššokančioji mina buvo Antrojo pasaulinio karo metais naudota Vokietijos S mina. Kitos valstybės (JAV, TSRS ir kt.) tokias minas ėmė gaminti nusižiūrėję nuo vokiečių. Panašias minas gamino ir Vietnamas, Kinija, Italija. Kai kuriose JAV iššokančiose minose sprogstamoji dalis būdavo 60 mm minosvaidžio mina su specialių delstiniu sprogdikliu, kurį sužadina išmetamasis užtaisas. Iššokančiosios minos yra sudėtingesnės už tipiškas priešpėstines minas. Jos netinka minavimui išbarstant, nes jų konstrukcija reikalauja jas įkasti į gruntą. Gali būti naudojamos kaip valdomos minos, tačiau dažnai sprogsta užkliuvus atotampą ar ūsus. Iššokančių minų konstrukcijoje daug metalo, todėl tokias minas gana lengva aptikti metalo detektoriais. Tačiau minuojant šiomis minomis greta dažnai minuodavo ir mažametalėmis minomis, kad būtų sunkiau išminuoti.