Arijų rasė
Arijų rasė – pasenusi istorinė rasės koncepcija, atsiradusi XIX a. pabaigoje. Terminas vartotas siekiant apibūdinti Vakarų ir Rytų Europos šiaurinių kraštų gyventojų fizines ypatybes. Antropologiniai, istoriniai ir archeologiniai įrodymai nepatvirtina šios koncepcijos pagrįstumo. Ši sąvoka kilusi iš sampratos, kad pirmieji praindoeuropiečių kalbos vartotojai buvo išskirtiniai pranašesnio žmonijos tipo protėviai ir kad jų palikuonys iki šių dienų sudaro arba išskirtinę rasę, arba europidų rasės porasę, kartu su semitų ir chamitų rasėmis. Šis taksonominis požiūris į žmonių populiacijų grupių skirstymą kategorijomis dabar laikomas klaidingu ir biologiškai beprasmiu dėl glaudaus genetinio panašumo ir sudėtingų šių grupių tarpusavio ryšių. Šiuolaikiniai mokslininkai atmetė rasės, kultūros ir kalbos izomorfizmą kaip klaidingą sampratą. XIX a. terminą ėmė vartoti įvairūs rasistiški ir antisemitiški rašytojai, įskaitant Artiūrą de Gobino, Richardą Vagnerį ir Hiustoną Stiuartą Čemberleną, kurių mokslinis rasizmas paveikė vėlesnę nacių rasinę ideologiją. XX a. 3-iajame dešimtmetyje ši sąvoka buvo siejama su nacizmu ir naudojama palaikyti baltųjų viršenybės arijų ideologiją, kuri vaizdavo arijų rasę kaip „pranašesnę“, o ne arijai buvo laikomi prastesniais (Untermensch – ‘pusžmogis’) ir egzistencine grėsme, kuri turėjo būti pašalinta, o tokie žmonės – sunaikinti. Nacistinėje Vokietijoje šios idėjos sudarė esminę valstybinės ideologijos, vedusios į Holokaustą, dalį.