Pipa
Pipa (kin. 琵琶, pinyin: pípá) – tradicinis kinų muzikos instrumentas – gnaibomasis chordofonas (trumpakaklė liutnia). Korpusas perpjautos kriaušės pavidalo, be rezonansinių skylučių. Kaklelis trumpas, su medinėmis padalomis. Turi 4 šilkines (dabar kapronines arba plieno) stygas (derinamos a-d1-e1-a1). Pipa skambinama plektru arba dirbtiniais nagais. Išgaunamas 3 oktavų chromatinis garsynas. Pipa būna apie 1 m ilgio, 30–35 cm skersmens. Skambinama sėdint, korpuso apačią atrėmus į kelį, o kaklelį – į kairįjį petį. Pipa grojama tiek solo, tiek ansambliuose bei orkestruose, pritariama deklamacijai. Pipa grojama daugiausia vidurio ir pietų Kinijoje. Instrumentas šaltiniuose minimas nuo III a., nuo V a. vaizduojamas piešiniuose. VIII a. paplito Japonijoje (ten vadinamas biva).