Internavimas
Internavimas – tai dažniausiai didelių žmonių grupių įkalinimas ar jų laisvės apribojimas, nesant jokiam teismo sprendimui (be teismo). Collins anglų kalbos žodyne internavimas apibrėžiamas kaip „internavimo [asmens laisvės suvaržymas, apribojimas] veiksmas, ar padėtis (būsena), kai asmuo yra internuotas, ypač karo metu priešo civilių gyventojų; arba terorizmu įtariamų asmenų.” Nors kartais internavimas tiesiog reiškia įkalinimą, tačiau dažniausiai jis reiškia prevencinį laisvės suvaržymą, o ne laisvės suvaržymą, paskirtą pripažinus asmenį kaltu padarius kokį nors nusikaltimą. Šių terminų naudojimas vis dar diskutuotinas, politiškai jautrus klausimas. Internuoti asmenys gali būti laikomi kalėjimuose arba specialiose internuotų asmenų stovyklose. Tam tikruose kontekstuose tokios stovyklos yra žinomos kaip koncentracijos stovyklos. Internavimu taip pat laikoma neutralių šalių karo metu naudojama praktika, remiantis 1907 metų Hagos konvencija, sulaikant kovojančių šalių ginkluotąsias pajėgas ir techniką, patekusią į neutralios šalies teritoriją. Visuotinė žmogaus teisių deklaracija riboja internavimo naudojimą. 9 straipsnis teigia, kad „Niekas negali būti savavališkai suimtas, sulaikytas ar ištremtas.”