Vilniaus-Radomo sutartis
Vilniaus-Radomo sutartis – Vytauto ir Lietuvos bajorų Vilniuje (ištikimybės Lenkijos karalystei įsipareigojimas) bei Lenkijos bajorų Radome (Lietuvos rėmimo ir karaliaus bendro rinkimo įsipareigojimas) aktai, pasirašyti 1401 m. 1400 m. gruodžio pabaigoje Gardine Jogaila ir Vytautas susitiko aptarti situaciją ir priėmė sprendimus, vėliau raštu patvirtintus abiejų valstybių atstovų. Vytautas ir Lietuvos bajorai aktus priėmė 1401 m. sausio 18 d. Vilniuje, Jogaila ir Lenkijos karaliaus taryba - 1401 m. kovo 11 d. Radome. Dokumentais įteisintas naujas Gediminaičių valdžios galių pasidalijimas. Jogaila išlaikė Lietuvos valstybės tėvonines teises ir išliko aukščiausiuoju kunigaikščiu (lot. supremus dux), tačiau visa valdžia LDK buvo perduota Vytautui iki mirties, jam suteiktas didžiojo kunigaikščio (lot. magnus dux) vardas. Jogailai ir Lenkijos karalystei Vytautas prisiekė ištikimybę.