Šventosios beždžionių tiltas
Šventosios beždžionių tiltas – kabamasis tiltas Šventosios gyvenvietės šiaurės vakarinėje dalyje, centrinės Kopų gatvės gale. Jungia Šventosios upės (Baltijos jūros intako) krantą su sveikatos centrų teritorija. Pietiniame krante iš Kopų g. iki tilto prieinama pėsčiųjų taku, šalia laikino poilsio namelių. Priešingame krante, upės posūkyje prie tilto sunešta smėlio pakrantė. Persikėlus tiltu, galima aplankyti Žemaičių alką, skulptūrų parką, Šventosios paplūdimį skalaujančią jūrą. Tai Šventojoje vienas iš lankomiausių objektų, pastatytas 1973 m. Tilto ilgis siekia apie 30 m. Tiek vietinių gyventojų, tiek ir atvykstančių svečių jis dažniausiai vadinamas Beždžionių tiltu. Jis, kaip ir pajūrio kopose stovinti skulptūra „Žvejo dukros“, Šventosios senojo tilto, uosto vieta, naujai įrengta Šventosios gyvenvietės centrinė aikštė, yra tapęs vienu iš pagrindinių šios vietovės simbolių. Beždžionių tiltas, veikiamas gamtinių sąlygų, didelio praeinančių žmonių srauto, 2009 m. duomenimis, buvo susidėvėjęs, nesaugus naudoti. Buvo parengtas naujas tilto projektas. Jis kapitaliai remontuotas 2011 m. Intensyviai naudojamas tiltas vėl buvo remontuotas 2017 m.: pakeista visa medinė tilto dalis, jungiamoji metalinė dalis bei du tiltą laikantys lynai. Drėgmės veikiamas medines tilto dalis tenka keisti maždaug kas šešerius ar septynerius metus. Siekiant užtikrinti saugumą, tilto lynai keičiami kas dvejus ar trejus metus. Neleistini poilsiautojų veiksmai (tilto įsiūbavimas, šokinėjimas nuo jo į upę) reikalauja dažnesnio remonto.