Gentis (antropologija)
Gentis (lot. tribus) – antropologijoje tradicinėje visuomenėje bendruomenė, susijusi giminyste, religinėmis apeigomis, kalba ar teritorija. Santvarka susiklostė paleolito, bronzos ir ankstyvojo geležies amžiaus laikotarpyje. Gentims nebūdinga didelė politinė, religinė, ekonominė specializacija. Dažniausiai pasižymi egalitariškumu. Verčiasi klajokline gyvulininkyste, medžiokle bei rankiojimu, žvejyba bei kapline-lydimine žemdirbyste. Dalijasi žeme, gyvuliais, sumedžiotu grobiu. Palaikomi egzogaminiai santykiai. Iš jų išsirutuliojo gimininės-gentinės, vėliau – teritorinės bendruomenės. Susidaro iš smulkesnių žmonių kuopų. Gyvena tame pačiame kaime arba jungiasi į stambesnius klanus, saistomus matrimonialiniais, patrimonialiniais giminystės ryšiais.