Šlapimtakis
Šlapimtakis – porinis, storasienis, galintis šiek tiek išsitempti, siauro spindžio raumeninis vamzdelis, kurio raumeninio sluoksnio peristaltiniai susitraukimai išsiskyrusį inkste ir sutekėjusį šlapimą stumia į šlapimo pūslę. Šlapimtakis yra plonas, balkšvas, apie 30 cm ilgio (moterų - 2-3 cm trumpesnis, naujagimių - 6-8 cm ilgio), 1,5-6 mm skersmens cilindro pavidalo kanalėlis, gulintis už pasieninės pilvaplėvės. Būdamas panašus į stambesnę kraujagyslę, preparuojant ar operuojant per klaidą gali būti perrištas ar kitaip pažeistas. Šlapimtakis nuo inksto eina žemyn ir šiek tiek į vidinę pusę, ekstraperitoniškai visu ilgiu guli puriojojungiamojo ir riebalinio audinio ląstelyne priešais didįjį juosmens raumenį, m. psoas major, kartu su juo šlapimtakis patenka į dubens ertmę ir pasiekia šlapimo pūslės pamatą. Priekiniame kūno paviršiuje šlapimtakio eigą atitinka vertikali linija, brėžiama prievarčio plokštumoje nuo taško esančio apie į cm nuo vidurio linijos žemyn ir šiek tiek į vidinę pusę, iki gaktinio gumburėlio, tuberculum pubicum. Trijose vietose šlapimtakis keisdamas kryptį aiškiai susiaurėja: 1) pradžioje, išeidamas iš inksto geldelės; 2) apačioje, kur eina per mažojo dubens įeigos kraštą, ir 3) pabaigoje, kur įstrižai perveria šlapimo pūslės sieną. Čia jo skersmuo esti vos 3-4 mm. Susiaurėjimuose gali įstrigti geldelėje susidarę ir šlapimo tėkmės bei šlapimtakio peristaltikos šlapumo pūslės link stumiami akmenys, taip nutraukdami šlapimo tekėjimą į pūslę bei sukeldami nepakeliamą skausmą. Jei paslankus inkstas nusileidžia, šlapimtakis užlinksta, sutrinka šlapimo nutekėjimas iš geldelės, dėl to prasideda šlapimtakių, geldelės ir inksto uždegimai. Pagal išsidėstymą skiriamos pilvinė, dubeninė ir pūslinė šlapimtakio dalys.