Partizaninis karas
Partizaninis karas – karo veiksmai, atliekami nereguliarių, daugiausia iš vietinių gyventojų sudarytų, kovos būrių priešo užimtoje arba nedraugiškoje teritorijoje. Partizaninį karą dažniausiai vykdo ginkluotosioms pajėgoms oficialiai nepriklausantys asmenys (t. y., civiliai), nors jų tarpe gali būti ir kariškių, bet paprastai veikiančių ne ginkluotųjų pajėgų daliniuose ar formuotėse. Partizaninės taktikos esmė – priešo naikinimas naudojant ne frontalias atakas, artilerijos ugnį ir pan., o pasalas, diversijas, propagandinę kovą. Po kovos veiksmų partizanų grupės slapstosi: miškuose, kalnuose ir kitokiose sunkiai prieinamose vietose miestuose ir kitokiose gyvenvietėse. Tokiu atveju partizanai, kai nevykdo kovinių operacijų, gyvena savo nuolatinėse gyvenamosiose vietose, dažnai dirba paprastą darbą, nesiskirdami nuo eilinių gyventojų. Partizaniniai karai buvo ypač dažni Antrojo pasaulinio karo metu okupuotose šalyse, taip pat ir Lietuvoje.