Joseph Smith
Džozefas Smitas (Joseph Smith, g. 1805 m. gruodžio 23 d. – 1844 m. birželio 27 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų religinis veikėjas, Pastarųjų Dienų Šventųjų Jėzaus Kristaus Bažnyčios (žinomos mormonų vardu) įkūrėjas ir pirmasis prezidentas. Jis su šešiais bendraminčiais 1830 m. balandžio 6 d. oficialiai įkūrė bažnyčią Fajete, Niujorko valstijoje. Džozefas Smitas Jaun. gimė Šerone (Vermontas), Džozefui ir Liusei Mek Smitams. Gimęs neturtingoje šeimoje, jis buvo penktas vaikas iš vienuolikos – devyni iš kurių išgyveno iki pilnametystės. Kartu su savo broliais ir seserimis jis buvo mokomas namuose iš šeimos Biblijos. Tuo metu šiame regione kilo nauji krikščioniški judėjimai, buvo populiari liaudies magija. 1827 m. sausio 18 d. Džozefas vedė Emą Heil. Per 17 metų trukusią santuoką jie turėjo 11 vaikų, du iš kurių buvo įvaikinti. Iš viso Dž. Smitas vedė iki 40 žmonų, Helen Mar Kimball, jauniausiai iš jų, vedybų metu buvo 14 metų; veikiausiai lytinių santykių jis turėjo ne su visomis žmonomis, kai kurios sąjungos buvo nežemiškajam gyvenimui. Teigiama, kad Smitas jau vaikystėje regėjo vizijas ir patyrė apreiškimų, kuriais Dievas, anot Smito, paskyrė jį būti nauju pranašu. Džozefas Smitas yra žinomas dėl Mormono Knygos vertimo. Mormonų tikima, kad Džozefas Smitas buvo nuvestas prie kalvos šalia Palmyros (Niujorko valst.), kur iš angelo, vardu Moronis, gavo senovinius užrašus. Užrašuose, išgraviruotuose auksinėse plokštelėse, buvo užrašyta esą Kristaus laikais Amerikos kontinente gyvenusių žmonių istorija. Džozefas vertė plokšteles maždaug 3 mėnesius, ir Mormono knyga E. B. Grandino buvo pirmą kartą išleista 1830 m. Niujorke. Dž. Smitas mokėjo tik anglų kalbą, todėl vertimas buvo laikomas antgamtiniu; pirmiausia vertė naudodamasis Urimu ir Tumimu, vėliau – regėjimų akmeniu (kiaušinio formos šokoladu padengtu akmeniu, į kurį žiūrėdamas Dž. Smitas suprasdavo, kas parašyta plokštėse). Teigiama, kad 1829 m. Smitui apsireiškęs Jonas Krikštytojas suteikė Aarono kunigystę, vėliau apsireiškę apaštalai Petras, Jokūbas ir Jonas – Melchizedeko kunigystę. 1830 m. jis įkūrė Jėzaus Kristaus bažnyčią, buvo jos pranašas ir lyderis. Smitas skleidė savo mokymą, bet susidūrė su persekiojimu. 1838 m. dėl finansinių machinacijų ir stiprėjančios opozicijos buvo priverstas bėgti, apsigyveno Misūrio valstijoje, o 1839 m. valstijos valdžiai pagrasinus išnaikinti mormonus Dž. Smitas persikėlė į Novu miestelį (Ilinojus). Misūryje jis buvo apkaltintas vagyste, padegimu ir valstybės išdavimu, jam grėsė mirties bausmė. 1840–1841 m. Novu pradėjo statyti šventyklą, paskelbė savo doktrinas apie mirusiųjų krikštą bei poligamiją. 1842 m. Smitas skelbėsi kursiąs teokratinę Dievo karalystę žemėje. Nuo 1842 m. mormonai susilaukė vis didesnio pasipriešinimo, Smitas konfliktavo su vietos valdžia. 1844 m. mormonai Dž. Smitą iškėlė kandidatu į JAV prezidentus. 1844 m. birželio 7 d. laikraščiui „Nauvoo Expositor“ išspausdinus mormonus kritikuojantį straipsnį, Dž. Smitas įsakė spaustuvę sunaikinti, todėl buvo suimtas ir įkalintas Kartage. Kilo susirėmimai tarp Smito šalininkų, vietos pareigūnų ir gaujų. Konflikto metu Džozefas Smitas minios nušautas. Po Smito bažnyčios vadovu tapo Brigamas Jangas, 1846 m. su pasekėjais persikėlęs į Jutą. Dž. Smito regėjimai ir apreiškimai aprašyti knygose „Mokymas ir sandoros“ (Doctrine and Covenants, 1833 m.), „Brangusis perlas“ (Pearl of Great Price, 1851 m.), jomis pagrįstas mormonų mokymas.