Palemono dinastija
Palemono dinastija – legendinė Lietuvos ir Žemaitijos valdovų dinastija. Pagal istorikų užrašytas XV–XVI a. legendas lietuvių protėviu yra laikomas Palemonas, kuris iš Romos plaukęs per Nemuną, apsistojęs prie Dubysos upės žiočių (dabartinio Seredžiaus miestelio) pradėjo šią dinastiją. Šios legendos atsirado lietuviams ieškant garbingų tautos šaknų, kurias būtų galima priešpriešinti lenkų tvirtinimui, jog jie sukultūrino barbarišką Lietuvos kraštą. Tai, jog lietuviai savo šaknų pradėjo ieškoti taip toli – pačioje Romoje – nėra neįprastas dalykas tų laikų kontekste: tuo metu didelė Eurazijos valstybių dalis teigė, jog yra kilusios iš Romos imperijos ar net esančios jos tiesioginis tęsinys (Osmanų imperija, Vokietija (Šv. Romos Imperija) ir kt.). Pasak legendos, Palemonas buvo Nerono giminaitis, pabėgęs iš Romos su 500 kilmingųjų šeimų. Jie keliavo į šiaurę per Baltijos jūrą ir pasiekė Nemuno deltą. Plaukdami aukštyn, pasiekė Dubysą, kur apsistojo. Vėliau iš jų kilo Gediminaičių dinastija. Palemono dinastijos valdovai esą valdė Lietuvą iki XIII amžiaus. Paskutinis jos narys buvo Rimgaudas, kuriam mirus baigėsi Palemono dinastija.