Agrarinė teisė
Agrarinė teisė (lot. agri, iš ager - laukas) – visuma teisės normų, reguliuojančių žemės (pvz., naudojimo, įgijimo), žemės ūko ir su jais susijusius visuomeninius santykius (agrarinius teisinius santykius). Agrarinė teisė yra savarankiška teisės šaka. Agrarinė teisė gali būti skirstoma į teisės pošakius pagal reguliavimo lygmenį - nacionalinė, tarptautinė, viršnacionalinė (ES, pvz., Tarybos reglamentas Nr. 79/65/EEB, sukuriantis žemės ūkio valdų pajamų ir ūkinės veiklos apskaitos duomenų rinkimo tinklą Europos ekonominėje bendrijoje) teisė. Taip pat pagal reguliavimo dalyką (žemės teisė, ūkinė teisė) arba pagal reguliavimo metodą (viešoji ir privatinė teisė). Tiek žemės, tiek ir ūkinė agrarinė teisė gali būti viešoji arba privatinė teisė.