Diskrečiųjų elementų metodas
Diskrečiųjų elementų metodas arba modeliavimas (DEM), skaitinių metodų šeima, skirta nagrinėti didelio kiekio dalelių sistemos elgsenai. Metodas pirmą kartą pritaikytas Cundall'o 1971 metais naudingųjų iškasenų elgsenai tirti. Nors paskirųjų elementų metodas glaudžiai susijęs su klasikiniu molekulinės dinamikos dinamikos metodu, nuo šio skiriasi dalelei leidžiamų laisvės laipsnių skaičiumi, sąlyčio su kaimynais dėsniais ir sudėtingu nagrinėjamų dalelių pavidalu. Vystantis skaičiavimo technikai ir artimiausių kaimynų paieškos algoritmams tapo prieinama vieno procesoriaus kompiuteriais nagrinėti milijonų dalelių sistemas. Šiandien DEM tampa visuotinai pripažintas kaip veiksmingas būdas spręsti inžinerijos problemas tokiose srityse, kuriose naudojamos granuliuotos ir nevienalytės medžigos. DEM metodo taikymas ypač plačiai taikomas nagrinėti granulių srautus, miltelinių medžiagų apdirbimo technologijas, naudingųjų iškasenų mechaniką, atskirus trąšų gamybos etapus ir kt. DEM metodas leidžia nagrinėti tankias dalelių sistemas kaip ištisinę terpę. Diskrečiųjų elementų metodai yra reiklūs skaičiuojamiesiems ištekliams, o tai riboja arba skaitinio eksperimento trukmę arba sistemos dalelių skaičių. Egzistuoja DEM programinė įranga, išnaudojanti lygiagrečių skaičiavimų galimybes.