Paprastoji poniabudė
Paprastoji poniabudė (Phallus impudicus) – poniabudžių (Phallus) genties nevalgomas grybas, liaudyje vadinamas Žemės taukais, vilkagrybiu. Jaunas vaisiakūnis būna vištos kiaušinio formos ir dydžio, išorėje baltas, pusiau išlindęs iš žemės. Jį sudaro du sluoksniai, tarp kurių yra platus tarpas, pilnas skaidrios gelsvos drebutinės masės, kurioje yra kotelio ir kepurėlės užuomazga. Vaisiakūniui subrendus luobelė pratrūksta ir iš „kiaušinio“ išauga baltas raukšlėtas kotas, kurio viršūnėje yra varpelišką akytą struktūrą turinti kepurėlė. Kotas cilindriškas arba į viršų smailėjantis, apie 10-20 cm ilgio, akytas ir visiškai tuščiaviduris. Apatinį jo galą gaubia odiška išnara, kuri įsišaknyja į dirvožemį plonyčių šaknelių pavidalo išaugomis. Kepurėlę dengianti gleivėta žalsvai ruda sporų masė skleidžia nemalonų dvėselienos kvapą. Kvapas privilioja vabzdžius, kurie išnešioja sporas. Jaunas grybas, kurį tebegaubia išnara, turi ridikų kvapą ir skonį. Liaudies medicinoje jauni žemės taukai, jų drebutinės masės spiritinis antpilas buvo vartojamas nuo reumato ir podagros. O senovės kinai (dėl tokios grybo formos) gamindavosi iš jo meilės gėrimus, sužadinančius aistrą. Poniabudės dažniausiai sutinkamos lapuočių miškuose, parkuose, o kartais ir spygliuočių miškuose. Auga liepos – rugsėjo mėn.