Pyro karas
Pyro karas (280–275 m. pr. m. e.) – ilga mūšių ir besikeičiančių sąjungų tarp graikų (ypač Epyro, Makedonijos ir Didžiosios Graikijos miestų), romėnų, Senovės Italijos genčių (pirmiausia samnitų ir etruskų) ir kartaginiečių seka. Pyro karas kilo dėl nežymaus konflikto tarp Romos ir Taranto miestų, kai vienas iš Romos konsulų pažeidė jūrinę sutartį. Tačiau Tarantas padėjo graikų valdovui Pyrui kare su Korkyra, tad šįkart iš jo buvo paprašyta pagalbos. Pyras sutiko padėti, ir taip prasidėjo karas, kuriame dalyvavo didžiosios to meto regiono jėgos. Be to, Pyras dalyvavo vidiniame Sicilijos konflikte, kai graikai priešinosi kartaginiečių dominavimui saloje. Pyro pastangomis Kartaginos įtaka Sicilijoje drastiškai sumažėjo. Italijoje jo veiksmai nebuvo tokie efektyvūs, bet davė ilgalaikių pasekmių. Pyro karas parodė, kad Senovės Graikijos miestai nesugeba apginti savo kolonijų Didžiojoje Graikijoje nuo Romos, o jos legionai yra pakankamai stiprūs, kad varžytųsi su helenistinių karalysčių, kurios dominavo regione, armijomis. Kalbiniu atžvilgiu Pyro karas yra posakio „Pyro pergalė“, reiškiančio pergalę, pareikalavusią per daug aukų, šaltinis. Plutarchas šį posakį priskiria Pyrui, pasakodamas kaip jis reagavo į pranešimą apie pergalę: