Langobardų istorija
Langobardų Istorija (lot. Historia Langobardorum) – benediktinų vienuolio Pauliaus Dykono istorinis kūrinys lotynų kalba, parašytas VIII a. pabaigoje, pasakojantis apie langobardų genties istoriją, pradedant nuo mitinių personažų iki karaliaus Liutprando mirties (743 m.). Jame taip pat yra informacijos apie Bizantiją ir frankus. Kūrinys susideda iš šešių knygų, parašytų 787–796 m.