Makujai
Makujai (sav. makua, wamakua, makwa) – Afrikos tauta, priklausanti bantams. Gyvena Rytų Afrikoje: Tanzanijos bei Malavio pasienio srityse, vidurio Mozambike (į pietus nuo Lužendos upės, iki Zambezės žemupio). Be to, paskirai gyvena Zimbabvėje ir PAR. Populiacija apie 9 mln. žmonių. Makujams labai giminingi lomviai (vakarų makujai), ngulai (rytų makujai), čuabai. Kalba makujų kalba, priskiriama bantų kalbų šakai. Dauguma tikinčiųjų išlaikę prigimtinį tikėjimą, kiti – musulmonai (sunitai), krikščionys (daugiausia katalikai). Tradiciniai verslai – pasėlinė-lydiminė žemdirbystė (ankštiniai, bananai, manijokai, sorgai, ryžiai), gyvulininkystė (ožkos, paukščiai), žvejyba, medžioklė. Dabar daugiausia dirba samdomą darbą plantacijose, rūdynuose, miestuose. Taip pat verčiasi prekyba, amatais. Išvystę medžio drožybą, rafijos palmių pluošto pynimą. Makujai skirstėsi į gentines-giminines matrilateratines grupes. Būdinga didžioji šeima. Santuoka matrilokalinė. Visuomenės sanklodos pagrindas – kaimo bendruomenė. Makujų būstas apskrito plano, stogas kūgiškas, dengiamas iš šieno arba palmių lapų. Ūkiniai pastatai renčiami iš vytelių ir apglaistomi moliu. Pajūrio srityse būdingi stačiakampiai namai dvišlaičiu stogu. Dalis gyvena miestuose. Rengiasi kaip suahiliai, o kaimuose moterys įsisuka į vientisą vienspalvį audeklą, dengiantį juosmenį iki kelių. Vyrų rūbas iš dviejų dalių (juosmens ir krūtinės). Makujų virtuvėje vyrauja košės su daržovių padažais, žuvis. Tradicinėje tikyboje svarbus dvasių, protėvių kultas, magija, rengiami lietaus iššaukimo šokiai. Tradicinė tikyba labiausiai išlikusi vidiniuose Mozambiko rajonuose.