VEF I-19
VEF I-19 – 1939–1940 m. Latvijos įmonėje VEF projektuotas lengvasis naikintuvas, kiek anksčiau pradėto kurti naikintuvo I-16 tolimesnė modifikacija. Orlaivio brėžiniai neišliko, apie konkrečius jo techninius duomenis yra tik nepatvirtintos informacijos. Yra nuomonė, kad lėktuvo jėgainei buvo plamnuojama naudoti tris sujungtus variklius, kurių bendras darbinis tūris turėjo siekti 36 litrus, o kilimo galia – 1800 AG, tačiau versijos, dėl ketintų naudoti variklių (de Havilland Gipsy Six ar de Havilland Gipsy Twelve) netinka dėl techninių duomenų. Pats konstruktorius savo memuaruose užsimena tik apie „didelės galios variklį su šešiais „Ranger“ tipo cilindrais“. Dėl sovietų invazijos Antrojo pasaulinio karo pradžioje ir Latvijos okupacijos šis projektas nebuvo baigtas. Egzistuoja įvairiuose forumuose keliama versija, kad būtent Karlo Irbičio parengta VEF I-19 dokumentacija tapo sovietinio naikintuvo La-5 pagrindu. Šios hipotezės entuziastai akcentuoja informaciją, jog 1941 m. kovo mėn. okupacinė valdžia įsakė tyrimams į Maskvą atsiųsti Latvijoje sukurtus lėktuvus VEF I-12, VEF I-15a ir I-15b, VEF I-16, VEF I-17 (abu variantus) taip pat VEF I-18. Abejones dėl tolimesnio I-19 projekto plėtojimo Sovietų Sąjungoje kelia faktas, kad sovietų specialistai, skirtingai nei vokiečiai, nerodė ypatingo susidomėjimo latvių lėktuvais.