Pabarės pilkapynas
Pabarės pilkapynas – senovės laidojimo vieta pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 1,5 km į rytus nuo Pabarės kaimo, Šalčios–Tetėnų miškuose, apie 100 m į pietus nuo kelio  3906  Vėžionys–Dainava–Pabarė–Butrimonys . Išliko apie 50 pilkapių. Sampilai nuo 5–8 m iki 10–15 m skersmens ir nuo 0,3–0,6 m iki 1–2 m ir net 2,5 m aukščio, daugelis žemo suploto pusrutulio pavidalo, kai kurie paplokščiu viršumi; kai kurie mažesnieji pilkapiai kiek sulėkštėję, daugelyje iškastos senos duobės, pora sužalota sodinant mišką, dalis pilkapių seniau sunaikinta, juos juosia akmenų vainikai, grioviai. Mirusieji laidoti sudeginti. Rasta 3 žmonių ir 7 žirgų palaikų. Radiniai: darbo įrankiai (verpstukai), papuošalai (karoliai, skardelės, įvijos), žirgo apranga (balnakilpės, žąslai, skambaliukai, sagtys, kamanų ir balnų apkalai, pjautuvai). Pabarės pilkapynas datuojamas VII–XII amžiumi. 1892 m. pilkapyną tyrinėjo Vandalinas Šukevičius (rado 4 pilkapius), 1955 m. – Lietuvos istorijos instituto ekspedicija (vadovė Ona Kuncienė, rado 15 pilkapių). Radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame muziejuje.