Sovietų-Gruzijos karas
Sovietų-Gruzijos karas – 1921 m. vasario 15–kovo 17 d. vykusi sovietinė invazija į Gruziją, siekiant su Rusijos TFSR Raudonosios Armijos pagalba nuversti socialdemokratinę (menševikų) Gruzijos Demokratinės Respublikos vyriausybę ir įvedant šalyje bolševikų valdžią. Konfliktas buvo sovietų ekspancionizmo politikos rezultatas, kuriuo siekta užvaldyti kuo daugiau teritorijų, anksčiau priklausiusių Rusijos imperijai iki pat Pirmojo pasaulinio karo sumaišties įvykių. Taip pat to paties tikėjosi ir dauguma Rusijoje revoliucingai nusiteikusių gruzinų bolševikų, neturėjusių pakankamai paramos savo šalyje užgrobti valdžią be išorės pagalbos. Gruzijos nepriklausomybė buvo pripažinta Sovietų Rusijos Maskvos sutartimi 1920 m. gegužės 7 d. Gruzijos užpuolimui nebuvo Maskvoje visuotinai pritarta. To daugiausiai tikėjosi du įtakingiausi iš Gruzijos kilę sovietų Rusijos pareigūnai, Stalinas ir Ordžonikidzė, kurie 1921 m. vasario 14 d. gavo iš bolševikų lyderio Lenino sutikimą įsiveržti į Gruziją „valstiečių ir darbininkų maišto“ šalyje pretekstu. Sovietų pajėgos jau vasario 25 d. po stiprių mūšių užėmė Gruzijos sostinę Tbilisį (tada žinomą kaip Tiflisu) ir paskelbė Gruzijos TSR. Likusi teritorija buvo užimta per tris savaites, bet galutinai sovietų valdžia įsitvirtino 1924 m. rugsėjį. Beveik tuo pačiu metu didelę dalį pietvakarių Gruzijos okupavo Turkija (1921 m. vasaris-kovas). Tai grėsė virsti į Maskvos ir Ankaros krizę, todėl sovietai pagal Karso sutartį turkams suteikė didelių teritorinių nuolaidų.