Luvių kalba
Luvių kalba – mirusi indoeuropiečių kalba (ar kalbų grupė), II–I tūkstm. pr. m. e. vartota Mažojoje Azijoje, Luvijos krašte gyvenusių luvių. Kalba priskiriama savitai Anatolijos kalbų šeimai, kurios žymiausia narė yra hetitų kalba. Manoma, kad ji buvo glaudžiai susijusi su likų, karijų, miliečių ir lydų kalbomis, su kuriomis anksčiau sudarė bendrą prokalbę.