Helen Keller
Helen Adams Keler (angl. Helen Adams Keller, 1880 m. birželio 27 d. – 1968 m. birželio 1 d.) – amerikiečių rašytoja, neįgaliųjų teisių gynėja, politinė aktyvistė ir dėstytoja. Helen gimė Taskambijoje, Alabamoje. Tėvas pilietinio karo metu tarnavo karininku Konfederacijos armijoje. Turėjo du vyresnius brolius ir jaunėlę seserį. Dėl nenustatytos infekcijos, sukėlusios smegenų uždegimą, būdama devyniolikos mėnesių prarado regą ir klausą. Nuo to laiko ji bendraudavo sutartiniais gestais, kol septynerių sutiko savo pirmąją mokytoją ir gyvenimo kompanjonę Aną Sulivan, išmokiusią Helen kalbos, įskaitant skaitymą ir rašymą. Pirmųjų pamokų metu Sulivan mokė žodžių, nusakančių aplink esančių objektų, rašybos ant Keler delno. Ji taip pat išmoko kalbėti ir suprasti kitų žmonių kalbą Tadoma metodu. Sulaukusi aštuonerių pradėjo mokytis Perkinso aklųjų mokykloje, keturiolikos, lydima mokytojos Anos Sulivan, persikėlė į Niujorką, kur mokėsi kurčiųjų mokykloje. 1898 m. grįžo į Masačusetsą, kur mokėsi Kembridžo jaunųjų ledi mokykloje. Įgijusi vidurinį išsilavinimą įstojo į Harvardo universitetui priklausantį Redklifo koledžą ir tapo pirmuoju kurčiuoju ir neregiu žmogumi, įgijusiu bakalauro diplomą. Rašytojo Marko Tveno dėka, susipažino su magnatu Henriu Rodžersu, apmokėjusiu Helen studijas. Nuo 1924 m. iki 1968 m. dirbo Amerikos neregių fonde (angl. American Foundation for the Blind). Skaitė paskaitas, dalyvavo tarptautiniuose kongresuose, kuriuose buvo svarstomos problemos, su kuriomis susiduria aklieji. Įkūrė Helenos Keler labdaros aklųjų organizaciją. Taipogi per šį laikotarpį jį apkeliavo Jungtines Amerikos Valstijas ir aplankė 35 užsienio valstybes, kurių metu agituodavo už neregių teises. Savo kelionėse sutiko tokias asmenybes kaip Vinstoną Čerčilį, Džavaharlalą Nehru ir Goldą Meir. Nepaisant savo negalių, Keler yra išleidusi 14 knygų ir parašiusi šimtus kalbų ir esė įvairiausiomis temomis – nuo gyvūnų iki Gandžio. Keler agitavo už neįgaliųjų teises, už rinkimų teises moterims, darbo teises ir pasaulio taiką. 1909 m. įstojo į Amerikos socialistų partiją ir buvo jos aktyvi narė iki 1921 m. Palaikė Nacionalinės asociacijos už spalvotųjų pažangą idėjas, buvo viena iš Amerikos pilietinių laisvių sąjungos steigėjų. 1933 m. jos knygos „Kaip aš tapau socialiste“ buvo sudegintos nacių jaunimo Vokietijoje. Reaguodama į tai ji parašė atvirą laišką Vokietijos studentų atstovybei, kuriame pasmerkė cenzūrą ir išankstinį nusistatymą. Keler ir Sulivan istoriją išgarsino 1903 metais parašyta Keler autobiografija pavadinimu „Mano gyvenimo istorija“ (angl. The Story of My Life) ir remiantis knyga pastatyta kino juosta „Sukūrusi stebuklą“ (angl. The Miracle Worker). Jai suteikti Templio, Harvardo, Glazgo, Berlyno, Delio ir Vitvatersrando universitetų garbės daktarės vardai. 2021 m. į lietuvių kalbą išversta Lorenos A. Hičkok knyga „Helenos Keler istorija“.