Seksualinė revoliucija
Seksualinė revoliucija – intensyvūs lytinės moralės pokyčiai Vakarų kultūroje, kurie prasidėjo XX a. 7-ajame dešimtmetyje kartu su kontrkultūros judėjimu JAV (nors terminas pirmąkart pavartotas dar 1929 m.) ir besitęsiantys iki šiol. Tam didelį postūmį suteikė 1960 m. JAV išrasta kontraceptinė tabletė. Lytinio švietimo dėka XX a. 9-ajame dešimtmetyje pradėtas propaguoti saugus seksas po lytiškai plintančių ligų epidemijos, kurią sukėlė lytinių partnerių kaita. Antrojo pasaulinio karo metais mobilizavus kariuomenę pritrūko darbo jėgos JAV, tai leido moterims masiškai įsijungti į darbo rinką gamyklose. Pokyčiai darbo rinkoje bei socialinės apsaugos srityje palietė ir žmonių tarpusavio santykius: pasikeitė vyro ir moters vaidmuo šeimoje bei visuomenėje, „šeimos galvos“ samprata. Vis daugiau santuokų sudaroma remiantis aistra ir laisvu pasirinkimu, neatsižvelgiant į socialinę padėtį, tačiau pagausėjo ir skyrybų. Staigi lytinių papročių kaita atlaisvino lytinę elgseną nuo daugelio stereotipų, tačiau kartu ir sumažino šeimos autoritetą ir jos funkcijas. Dėl seksualinės revoliucijos jau beveik nebesmerkiami lytiniai santykiai iki santuokos, ankstyvas seksas tarp bendraamžių kartais net nesulaukus pilnametystės. Seksualinė revoliucija panaikino lytinių temų tabu visuomenėje, paskatino ekspermentavimą lytinių santykių srityje, lytinių santykių erotinis aspektas (malonumas) įgijo didesnę reikšmę, labiau atsiskyrė nuo reprodukcijos. Sparčiau ėmėsi vystytis seksologijos mokslas, medicininės pažangos dėka paplito kontraceptikų vartojimas. Dėl ko pagerėjo moterų sveikata (anksčiau buvo įprasti persileidimai, nebuvo tarpų tarp gimdymų, kas sąlygodavo moterų mažakraujystę bei gimdymo takų sužalojimus), sumažėjo daugiavaikių šeimų ir galiausiai lytinių keliu plintančių ligų skaičius. Tradiciškai seksualinės revoliucijos užuomazgos siejamos su austrų psichiatro Zigmundo Froido veikalais, kuriuose jis propaguoja seksualinį išsilaivinimą ir psichologines problemas sieja su seksualumu. JAV socialinių lyčių antropologijos pradininkė Margaret Mid skleidė seksualinės revoliucijos idėjas. Ji teigė, kad paauglių seksualinė laisvė padeda jiems lengviau pereiti iš vaikystės į suaugusiųjų gyvenimą. Austrų ir JAV psichiatras Vilhelmas Reichas skatino paauglių seksualumą, pasisakė už kontraceptinių priemonių, abortų, skyrybų prieinamumą, moterų ekonominę nepriklausomybę. Seksologijos pradininko Alfredo Kinzio pasirodę veikalai apie seksualinę elgseną ir jos įvairovę sužadino JAV gyventojų smalsumą. JAV feministė Betė Friden analizavo šiuolaikinės moters nepasitenkinimą tradiciniais namų šeimininkės ir motinos vaidmenimis. 1969 m. LGBT judėjimo dėka homoseksualai pradėjo kratytis gėdos. XX a. 7-ajame dešimtmetyje JAV leido viešinti nepadorius romanus, žurnalus bei filmus. Pornografija sparčiau ėmė plisti po to kai „Playboy“ pradėjo varžytis su nešvankesniais leidiniais tokiais kaip „Penthouse“, vaizduojančiais moters kūną ir jų lytinius organus be gaktos plaukų. Seksualinė revoliucija dažnai kritikuojama (ypač religinių institucijų) kaip iškreipianti moralę, skatinanti paleistuvystę. Seksualinė revoliucija kaltinama dėl padažnėjusių skyrybų, svetimavimo, blogo vaikų auklėjimo, dorovinio nuopolio, šeimos kaip vertybės sumenkinimo, kontraceptikų verslo suklestėjimo, išaugusio abortų skaičiaus, lytinių iškrypimų, netradicinių heteroseksualių aistros patenkinimo būdų bei homoseksualių lytinių santykių išpopuliarėjimo.