Žiburinis
Žiburinis – lietuvių tautosakos personažas. Esąs šiurpios išvaizdos (griaučiai su liepsnele viduje), iš išgąsčio žmogus galįs mirti vien žiburinį išvydęs. Tautosakoje, be kita ko, aptinkami tokie šios būtybės apibūdinimai: „žmogysta visa – kriauklai, ir žvakelė dega, kaip širdis kad yra“, „stabai su žvakutėmis“. Su žiburiniais pasielgus nemandagiai, šie galintys keršyti, padegti būstą, užmušti kirsdami ranka ar kitaip. Į žiburinį iššovus, šis ateinąs naktį moters pavidalu ir, priėjęs prie taip įžūliai pasielgusio žmogaus, dėliojąs abi rankas nuo galvos iki kojų, kol galiausiai ryte žmogus mirštąs. Anot G. Beresnevičiaus, toks dėliojimas žinomas gydymo ir maginėse praktikose.