Japonų tradiciniai šokiai
Tradicinis japoniškas šokis yra susiformavęs veikiamas tiek kasdienio gyvenimo, tiek religinių tradicijų. Seniausi šokiai kildinami iš kagura – teatrališkų ceremoninių šintoistinių judesių susijusių su šios religijos mitologija ir metų laikais. Šalia to, manoma, vystėsi ir su kasdieniais darbais, kaip kad ryžių sodinimu ar žvejyba, susiję šokiai; juose imituojami darbų judesiai. Tokių šokių įvairovė itin gausi, turinti regioninių atspalvių. Į Japoniją atkeliavus budizmui, formavosi ir atskira budistinių šokių kategorija. Savitus šokius taip pat turi ainu tauta ir Riūkiū salų gyventojai. Seniausia aukštuomenės šokių rūšis yra bugaku, pasižyminti lėtais, preciziškais judesiais. Veliau atsirado no ir kabuki teatro šokiai, o XVI a. Kiote bei vėliau ir kituose miestuose pradėjo formuotis geišų atliekamų šokių žanras. Šokiai iš Vakarų į Japoniją pasiekė po Meidži revoliucijos. Po Antro pasaulinio karo atsirado tiek iš Europos ar JAV atėjusios, tiek pačių japonų išvystytos modernaus šokio mokyklos (pavyzdžiui, butoh), išpopuliarėjo baletas.