Udžung Kulono nacionalinis parkas
Udžung Kulono nacionalinis parkas (indonez. Taman Nasional Ujung Kulon) – saugoma gamtos sritis Indonezijoje, pačiame vakariniame Javos salos gale, Banteno provincijoje. Taip pat apima keletą salų Sundos sąsiauryje (Panaitaną, Krakatau, Anak Krakatau, Handeuleumą, Peučangą ir kt.). Udžung Kulono nacionalinis parkas įsteigtas 1992 m., sujungus čia buvusius kelis rezervatus (pirmas įsteigtas 1921 m.). Parke saugomi laukiniai kraštovaizdžiai, likę po 1883 m. Krakatau išsiveržimo. Piroklastų srauto ir cunamio nuniokotas vakarinis Javos pakraštys nebebuvo apgyvendintas, ir susidarė naujos erdvės suvešėti laukinei gamtai. Čia veši drėgnieji atogrąžų miškai, o juose gyvena retos rūšys – javiniai raganosiai, bantengai, sidabriniai gibonai, tigrai, leopardai, buivolai, javiniai elniukai, krabaėdės makakos, krokodilai. Parko paviršius kalvotas, iškyla iki 620 m, vietomis pelkėtas, plyti dideli savanų plotai. Yra veikiančių ugnikalnių (Krakatau). Parkas apima ir Sundos sąsiaurio vandenis, su ten augančiais koralų rifais. Udžung Kulono nacionalinis parkas 1991 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Parko džiunglės Panaitano salos pakrantė Gyvatėlė parko džiunglėse Javos tigras parko miškuose 1938 m.