Pirognomiškumas
Pirognomiškumas (angl. pyrognomity) – kaitinamos medžiagos (mineralo, metalo) savybė imti švytėti, nors įkaitimo temperatūra tebėra žema, žemesnė, negu daugelio kitų medžiagų, kai šios ima švytėti nuo įkaitimo. Šis reiškinys susijęs su medžiagos struktūros persitvarkymu, kurio metu išsiskiria papildoma šiluma. Švytėjimas būna vienkartinis, nes po struktūros persitvarkymo medžiaga nebeturi sukauptos energijos. Pirognominiai mineralai (angl. pyrognomic minerals) yra, pvz., alanitas ir gadolinitas. Terminą pirognominis 1840 m. įvedė vokiečių chemikas ir mineralogas Theodor Scheerer (1813-1873). Terminas pirognominis mineralogijoje vartojamas labai retai. Pirognomiškumą dar anksčiau buvo stebėję William Hyde Wollaston ir Jöns Jacob Berzelius.