Paniajaus ežerai
Paniajaus ežerai (indonez. Danau-danau Paniai) arba Viselio ežerai (ol. Wisselmeren) – trijų ežerų santalka Naujosios Gvinėjos salos vakaruose, Indonezijoje, Centrinės Papua provincijoje. Telkšo Sudirmano kalnuose, maždaug 1750 m aukštyje. Sudaro trys ežerai: didžiausias, Paniajaus ežeras – plotas 154 km², gylis iki 44 m; 3°54′ p. pl. 136°19′ r. ilg.﻿ / ﻿3.900°š. pl. 136.317°r. ilg.﻿ / 3.900; 136.317 Tagės ežeras; 3°57′ p. pl. 136°15′ r. ilg.﻿ / ﻿3.950°š. pl. 136.250°r. ilg.﻿ / 3.950; 136.250 Tigio ežeras. 4°02′ p. pl. 136°13′ r. ilg.﻿ / ﻿4.033°š. pl. 136.217°r. ilg.﻿ / 4.033; 136.217 Ežerai susidarė dėl tektoninės nuošliaužos, užtvenkusios Arabu upę. Ežeryno pakrantės tankiai gyvenamos; nors čia žmonės gyvena nuo priešistorinių laikų, matyt, gausiau gyventi pradėta XVI a., įveisus batatus. Pagrindinė tauta – kapaukai. Prie Paniajaus ežero įsikūrusi provincijos sostinė – Enarotalis. Nors Paniajaus ežerai dideli, tačiau europiečiams liko nežinomi iki pat 1937 m., kai šią vietovę atrado olandų pilotas Fricas Julijus Viselis (Frits Julius Wissel).