Danija olimpinėse žaidynėse
Danija olimpinėse žaidynėse debiutavo 1896 m., sudalyvavusi pirmojoje šiuolaikinėje olimpiadoje. Nuo to laiko šalis siuntė savo sportininkus varžytis visose paskesnėse žaidynėse, išskyrus sportiniu atžvilgiu negausias 1904 m. vasaros žaidynes. Danija taip pat nuo 1948 m. keliskart dalyvavo žiemos žaidynėse, o nuo 1988 m. žiemos olimpiados varžosi jose kasmet. 2018 m. duomenimis, Danijos sportininkai vasaros žaidynėse yra iškovoję 179 medalius, daugiausia jų buriavime. Žiemos žaidynėse Danija tėra iškovojusi vos vieną medalį (sidabrą), kurį 1998 m. žiemos olimpiadoje iškovojo Danijos moterų akmenslydžio rinktinė, nužygiavusi iki pat finalo, kuriame 5:7 nusileista Kanadai. Pirmasis šalies medalininkas bei olimpinis čempionas buvo 1896 m. medalius pelnęs Viggo Jensen. Svorių kilnojimo viena ranka rungtyje jis iškovojo sidabrą, o analogiškoje rungtyje abejom rankom tapo čempionu. Sėkmingiausiai šalį atstovavo buriuotojas Paul Elvstrøm. Nuo 1948 iki 1960 m. jis keturiskart tapo Finn Dinghi arba Firefly (1948 m. valčių klasės pavadinimas) regatos čempionu ir tapo pirmuoju sportininku istorijoje, laimėjusiu olimpinį auksą keturis kartus toje pačioje sporto šakoje. Tiesa, daugiausia (po penkis) medalių šaliai yra pelnę irkluotojas Eskild Ebbesen (trys aukso, du bronzos) ir sportinis šaulys Lars Jørgen Madsen (po du aukso ir sidabro, vieną bronzos). Danijos nacionalinis olimpinis komitetas TOK pripažintas 1905 m.