Horizontinė koordinačių sistema
Horizontinė koordinačių sistema – dangaus koordinačių sistema susieta su stebėtoju. Stebėtojo matematinis horizontas dalina dangaus sferą į 2 dalis: viršutinį pusrutulį, kurio polius vadinamas zenitu Z, ir apatinį pusrutulį, kurio polius vadinamas nadyru Z’. Koordinačių tinklą sudaro vertikalai arba aukščio apskritimai (didieji apskritimai, tiksliau – pusapskritimiai, einantys per zenitą ir nadyrą, statmeni horizontui) ir almukantarai arba vienodo aukščio apskritimai (apskritimai, kurių plokštumos lygiagrečios horizontui). Šviesulio horizontinės koordinatės: Aukštis h – kampas tarp šviesulio ir stebėtojo matematinio horizonto. Aukštis h matuojamas nuo 0° iki ±90°: virš horizonto h>0°, žemiau horizonto h<0°. Vietoje aukščio dar naudojama kita koordinatė – zenitinis nuotolis z, t. y. kampas tarp šviesulio ir zenito. Zenitinis nuotolis matuojamas nadyro link nuo 0° iki 180°. Aukštį h ir zenitinį nuotolį z sieja sąryšis: h=90°-z. Azimutas A – kampas tarp šiaurės taško N ir šviesulio vertikalo susikirtimo taško su matematiniu horizontu rytų kryptimi (pagal laikrodžio rodyklę) nuo 0° iki 360°. Senesniuose vadovėliuose galima rasti, kad azimutas matuojamas nuo pietų taško S į vakarus nuo nuo 0° iki 360° (arba į vakarus 0° iki 180° ir į rytus nuo 0° iki -180°). Horizontinė koordinačių sistema dar vadinama Alt-azimutine koordinačių sistema.