Dofinas
Prancūzijos dofinas (pranc. Dauphin de France), iš pradžių Vjenua dofinas (pranc. Dauphin de Viennois) – Prancūzijos sosto įpėdinio titulas 1350–1791 ir 1824–1830 m. Įpėdinio žmona vadinta Prancūzijos dofina (pranc. Dauphine de France). Vjenua grafo Gigezo VIII herbe buvo pavaizduotas delfinas (dauphin), todėl grafas turėjo pravardę Le Dauphin. Iš šios pravardės atsirado titulas Vjenua dofinas, kurį paveldėdavo Vjenua grafai. Ilgainiui jis tapo Vjenua grafams būdingu titulu. Jų valdytą sritį irgi pradėta vadinti Dofinė (Dauphiné). 1349 m. Vjenua dofinas Humberas II Prancūzijos karaliui Pilypui VI šią sritį perdavė su sąlyga, kad Prancūzijos įpėdiniai visada bus turės dofino titulą. Pirmuoju Prancūzijos dofinu tapo būsimasis Prancūzijos karalius Karolis V. Vėliau šį titulą turėdavo tiesioginis valdančio karaliaus įpėdinis, kuris buvo jo palikuonis (sūnus, vaikatis, provaikaitis). Jei įpėdiniu buvo brolis, sūnėnas ar kitoks karaliaus giminaitis, jis dofino titulo neturėdavo. 1791 m., įvedus konstitucinę monarchiją (išlikusią iki 1792 m.), dofino titulas buvo pakeistas karališkojo princo (prince royal) titulu. Atkurtas 1814 m., bet tuo metu jis niekam nepriklausė, nes tuometinis karalius Liudvikas XVIII buvo bevaikis. 1824 m. šis karalius mirė, ir Prancūzijos dofinu tapo Karolio X sūnus Angulemo hercogas Liudvikas Antanas, kuris šį titulą turėjo iki 1830 m., kai jis buvo galutinai panaikintas. Iš pradžių Prancūzijos dofinas asmeniškai valdydavo ir Dofinė sritį, kuri de jure buvo Šventosios Romos Imperijos provincija. Imperatoriai leisdavo Prancūzijos įpėdiniams valdyti provinciją su sąlyga, kad provincija niekada nebus Prancūzijos dalis. Dėl to XIV–XV a. Dofinė sritis neretai būdavo prastai valdoma, kadangi Prancūzijos dofinai dažnai būdavo mažamečiai ar užsiėmę kitais dalykais. Provinciją prie Prancūzijos prijungė Liudvikas XI.