Keturiasdešimt septyni roninai
Keturiasdešimt septynių roninų (四十七士 Ši-džiū-šiči-ši, keturiasdešimt septynių samurajų) kerštas, taip pat žinomas kaip Ako įvykis (赤穂事件 Ako džiken) ar Ako kerštas, yra XVIII a. įvykęs istorinis įvykis Japonijoje, kurio metu grupė roninų (valdovo netekusių samurajų) atkeršijo už savo senjoro mirtį. Įvykis yra tapęs legenda. Pasakojama apie grupę samurajų, kurie liko be vado (tapdami roninais) po to, kai jų senjoras (jap. 大名 daimio) Asano Naganori buvo priverstas atlikti seppuku (ritualinę savižudybę) dėl sosto įgaliotinio Kiros Jošinakos užpuolimo. Metus planavę savo kerštą, roninai apgynė savo vado garbę nužudydami Kirą. Kadangi keršydami jie nužudė žmogų, jie patys turėjo įvykdyti seppuku. Ši istorija išpopuliarėjo Japonijos kultūroje kaip lojalumo, pasiaukojimo, atkaklumo ir garbės simbolis, kuriuo žmonės turėtų siekti kasdieniame gyvenime. Istorijos populiarumas išaugo Meidži periodu, kurio metu Japonija greitai modernizavosi ir roninų legenda įsitvirtino kaip tautinio paveldo ir tapatybės dalis. Fiktyvūs istorijos pasakojimai yra japoniškai vadinami 忠臣蔵 Čiūšingura. Istorijos atpasakojimai sutinkami ir bunraku bei kabuki formomis. Dėl cenzūros, draudusios tuometinių įvykių vaizdavimus, šiogūnate Genroku periodu istorijos dalyvių vardai buvo pakeisti. Pirmoji čiūšingura buvo parašyta praėjus 50 metų nuo paties įvykio, tačiau yra išlikę daug istorinių įrašų iš anksčiau. Cenzūros įstatymai buvo pakeisti po maždaug 75 metų, vėlyvame XVIII amžiuje, kai japonologas Isaacas Titsingh’as pirmą kartą aprašė keturiasdešimt septynių roninų istoriją kaip vieną iš svarbiausių Genroku eros įvykių. Jų istorija išlieka populiari Japonijoje iki šių dienų, kur kiekvienais metais gruodžio 14 d. Sengakudži šventykloje vyksta festivalis šiam įvykiui pažymėti.