Konfederacijos straipsniai
Konfederacijos straipniai, pilnas pavadinimas – Konfederacijos ir amžinos sąjungos straipsniai (angl. The Articles of Confederation and Perpetual Union), buvo pirmoji trylikos Jungtinių Amerikos Valstijų konstitucija. 1776 m. birželį antrasis Kontinentinis kongresas sudarė komitetą, kuris turėjo parengti straipsnių planą. 1777 m. lapkritį straipsniai buvo pateikti svarstymui ir ratifikavimui. Ratifikacijos procesas buvo baigtas 1781 m. kovą, teisiškai sujungdamas suverenias ir nepriklausomas valstijas į vieną naują federaciją – Jungtines Amerikos Valstijas. Pagal Konfederacijos straipsnius valstijos išsaugojo savo suverenitetą visų valdymo funkcijų atžvilgiu, neužleidžiant tų funkcijų centrinei valdžiai. 1776 m. birželio 12 d., praėjus vienai dienai, kai buvo sudarytas Nepriklausomybės deklaracijos sudaromasis komitetas, antrasis Kontinentinis kongresas nusprendė sudaryti trylikos narių komitetą, kad būtų parengta konfederacinio tipo sąjungos konstitucija. Paskutinis šių straipsnių variantas buvo parašytas 1777 m. vasarą. 1777 m. lapkričio 15 d. Niujorke, po metus trukusių debatų, antrasis Kontinentinis kongresas pateikė Konfederacijos straipsnius valstijų ratifikacijai. Praktikoje paskutinis Konfederacijos straipsnių variantas faktiškai buvo naudojamas Kongreso kaip valdžios sistemos modelis iki, kol šie straispniai buvo galutinai teisiškai ratifikuoti 1781 m. kovo 1 d. Konfederacijos straipsniai nustatė Jungtinių Valstijų veikimo taisykles. Konfederacija galėjo paskelbti karą, vesti derybas dėl įvairių diplomatinių susitarimų ir spręsti problemas, susijusias su vakarinėmis teritorijomis. Svarbus šių straipsnių elementas yra XIII straipsnis, nustatantis, kad Konfederacijos straipsnių sąlygų besąlygiškai turi laikytis visos valstijos, o jų sąjunga turi būti amžina. 1788 m. birželio 22 d. Konfederacijos straipsnius pakeitė JAV konstitucija.