Fudžio-Hakonės-Idzu nacionalinis parkas
Fudžio-Hakonės-Idzu nacionalinis parkas (jap. 富士箱根伊豆国立公園 = Fuji-Hakone-Izu Kokuritsu Kōen) – saugoma gamtos teritorija Japonijoje, Honšiū saloje, patenka į Jamanašio, Šidzuokos ir Kanagavos prefektūrų bei vakarinės Tokijo metropolijos teritorijas. Vietoje to, kad apimtų tam tikrą konkrečią vietovę, parkas susideda iš keleto turistinių objektų, išsibarsčiusių po regioną. Nacionalinio parko teritorija apima Fudžio kalną, penkis Fudžio ežerus, Hakonės miestelį, Idzu pusiasalį ir Idzu salas. Jo plotas siekia 1227 km². Piečiausias taškas yra Hačidžodžimos sala, nutolusi per kelis šimtus kilometrų nuo Fudži kalno. Parke gausu įvairių geografinių objektų, įskaitant karštąsias versmes, pakrantes, kalnuotas vietoves, ežerus ir daugiau kaip 1000 ugnikalnių. Parko augalija varijuoja nuo kalnų medžių rūšių iki subtropinės Idzu salų augmenijos. Fudžio-Hakonės-Idzu nacionalinis parkas įkurtas 1936 m. vasario 1 d. ir yra vienas iš keturių seniausių nacionalinių parkų Japonijoje. 1950 m. į parko teritoriją buvo įtrauktos ir Idzu salos, o pavadinimas buvo pakeistas į dabartinį. Tai lankomiausias nacionalinis parkas Japonijoje dėl to, kad jis yra arti Tokijo metropolijos ir lengvai pasiekiamas transporto priemonėmis. Netoliese įsikūrę miestai yra Odavara, Fudžis, Minamiašigara ir Numadzu.