Vėlyvasis šikšnys
Vėlyvasis šikšnys (Eptesicus serotinus) – lygianosinių (Vespertilionidae) šeimos šikšnosparnis. Tai reta, nepakankamai ištirta rūšis, Lietuvoje gyvenanti ties šiaurine arealo riba. Įrašyta į Rusijos Kaliningrado sr. raudonąją knygą. Slepiasi namų palėpėse, tarp sienų ir stogų. Rudenį ir pavasarį, pradėjęs migruoti ar keliauti, dažnai randamas tarpulangėse ar apšildomose patalpose. Veisimosi laikotarpiu patelės gyvena atskirai nuo patinų, kolonijomis. Birželio viduryje atveda 2 arba 1 jauniklį. Lietuvoje žiemavietėse pasirodo tik gruodžio mėnesį, o iki tol dalis šikšnių aptinkama laikinose slėptuvėse, kiti, matyt, migruoja į šiltesnio klimato kraštus. Maitinasi virš gatvių, sodų, daržų, nedidelių vandens telkinių, laukų ar pievų. Gaudo vabzdžius, voragyvius, kartais net pilvakojus moliuskus. Paplitęs Arktinio ir vidutinių platumų klimatos juostose Eurazijoje, Šiaurės ir Šiaurės vakarų Afrikoje. Apsigyvena gyvenvietėse, nevengia ir didelių miestų. Žiemavietėms neišrankūs. Gali žiemoti požemiuose, šaltuose pusrūsiuose ar apšildomose patalpose. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Aptiktas 1978–1991 m. Kaune, 1955 ir 1980 m. Šilutės rajone, Ventės rage, 1981 m. Kuršių nerijoje, netoli Juodkrantės, 1982 m. Vilniuje. Iki šiol Lietuvoje žinomos 3 šių stambių šikšnosparnių populiacijos: Kaune, Vilniuje ir Marcinkonyse. Atrodo, kad minėtų populiacijų branduolį sudaro 1-2 veisimosi kolonijos, po 20-50 patelių. Rūšis gali išnykti, jeigu bus naikinamos veisimosi kolonijos ir slėptuvės bei trikdoma gyvūnų ramybė. Saugomas Julijanovos teriologiniame draustinyje, Rokų, Naujosios Fredos šikšnosparnių žiemavietėse. Statiniams, kuriuose konstatuotos didelės šikšnių kolonijos, reikia suteikti saugomo objekto statusą, taip pat saugoti potencialias ir įrengti naujų slėptuvių: į palėpes ir sienų tuštumas padaryti landų šikšnosparniams, ant pietinių sienų pritaisyti specialių erdvių inkilų. Populiacijų teritorijose vengti naudoti insekticidus.