Animatizmas
Animatizmas (lot. animatus – 'įdvasintas') – britų antropologo R. Mareto įvesta sąvoka, reiškianti spėjamą pirmąjį religijos raidos tarpsnį, einantį prieš animizmą, kai buvo tikima beasmene jėga, veikiančia gamtoje. Toji jėga įdvasinanti gamtos reiškinius ir daiktus, suteikianti jiems valią, protą, jausmus, taip pat veikianti žmogaus gyvenimą. Beasmenės jėgos veikimui buvo priskiriama sėkmė ar nesėkmė medžioklėje, žvejyboje, kare, manyta, kad nuo jos priklausąs derlius, gyvulių vislumas ir t. t. Skirtingai nuo R. Mareto, kiti tyrinėtojai linkę manyti, jog animatizmas – ne atskira religijos raidos pakopa, o tik animizmo apraiška.