Afganinė lapė
Afganinė lapė (Vulpes cana) – šuninių šeimos plėšrusis žinduolis, paplitęs Artimuosiuose Rytuose ir Vidurinėje Azijoje: Afganistane, pietų Turkestane, šiaurės rytų Irane, pietvakarių Pakistane, Vakarų Krante, Izraelyje, Sinajaus pusiasalyje, Arabijos pusiasalio pakraščiuose. Kūnas 70–90 cm ilgio, sveria 1,5–3 kg. Ausys didelės, uodega ilga (32 cm), pūkuota. Kailis pilkšvos, smėlinės, rudos, juodos spalvos. Šonai šviesesni, negu nugara, per ją eina juodas dryžis. Afganinė lapė monogaminė. Nėštumas trunka 50–60 dienų. Vadą sudaro 1–3 lapiukai, kurie žindomi 30–45 dienas. Gyvena sausringose stepėse, kalnuose. Laikosi uolingose vietose, kalnų šlaituose, tarpekliuose, prie skardžių, vadžiuose. Seniau vengė atvirų vietų, bet dabar pastebima pasėliuose prie Negyvosios jūros. Laikosi afganinės lapės pavieniui, veiklios naktimis. Lengvai laipioja stačiais kalnų šlaitais, per uolas, pusiausvyrą išlaiko uodegos pagalba. Turi jautrią uoslę, regą ir klausą. Maitinasi įvairiu maistu – vabzdžiais (ypač skėriais, žiogais), smulkiais graužikais, vaisiais (pvz., vynuogėmis, melionais). Lotyniškas pavadinimas kilęs nuo rūšį aprašiusio anglų gamtininko Viljamo Tomo Blanfordo. Vietiniai pavadinimai: pers. شاه‌روباه = Šāhrūbāh, arab. ثعلب أفغاني = thaelib 'afghani, arab. الثعلب الكلبي = al-thaelib al-kalbiu.