Struktūra
Struktūra (lot. structura – sandara, išdėstymas; iš lot. struere – sudaryti) – fundamentali sąvoka, nusakanti bet kokio objekto sandaros elementų išsidėstymą ir tarpusavio ryšius. Kitaip tariant, struktūra nusako bet kokios sistemos sandarą (abstrakčią arba konkrečią). Struktūra kaip savybė gali būti skirtingai traktuojama įvairių mokslo sričių, o kaip terminas ji gali turėti specifinių apibrėžimų ir taikymo sričių (pvz., matematikoje, literatūroje). Struktūra yra svarbi priemonė, leidžianti tam tikru aspektu samprotaujant nagrinėti ir apibendrinti kone kiekvieno mokslinio, filosofinio, meninio ar metafizinio tyrimo rezultatus arba svarstymus. Siekiant suprasti reiškinius, vaisinga yra tiek struktūros analizė, tiek jos sintezė. Struktūra gali atspindėti tiek fizinį ar empirinį sistemos sandaros elementų išsidėstymą, tiek grynai teorinį (hipotetinį) sistemos sandaros modelį. Struktūra yra viena esminių sistemos (reiškinio) būties savybių, kurios pagrindu galima spręsti apie šios sistemos stabilumą ir kokybinį savitumą. Kiekviena struktūra turi savo būdingas radimosi sąlygas (priežastis), o jos būtis veikia kitas struktūras (sukelia pasekmes), kurios savo ruožtu veikia šią struktūrą, tačiau galima laikyti, kad kiekviena struktūra yra santykinai savarankiška. Tik todėl yra įmanomas struktūrų tyrimas. Kiekvieną sudėtingesnę sistemą (reiškinį, objektą) dažnai atspindi ne viena, o kelios tarpusavyje susijusios struktūros. Tiriant struktūrą galima nusakyti, kaip yra sudaryta sistema, tačiau struktūriniai tyrimai nepaaiškina, kodėl sistema sudaryta būtent taip, kodėl ji yra taip organizuota, kodėl ji kinta, kaip ji veikia. Tačiau be struktūrinių tyrimų išsamiai atsakyti į šiuos klausimus taip pat neįmanoma. Mokslinėje teorijoje perėjimas nuo aprašymo prie aiškinimo, nuo reiškinių prie esmės sutampa su tiriamų sistemų bei procesų struktūros pažinimu. Struktūra gali būti apibūdinama įvairiai: nuo vaikiško snaigės sandaros nupasakojimo iki smulkmeniško mokslinio magnetinio lauko savybių aprašymo. Vienas paprasčiausių ir plačiausiai paplitusių yra grafinis struktūros vaizdavimas. Tačiau įmanomas ir kitoks jos vaizdavimas: aprašomasis, algebrinis, algoritminis ir kt.