Varšuvos sukilimas
Varšuvos sukilimas – (1944 m. rugpjūčio 1 d. – spalio 3 d.) Varšuvoje vykęs sukilimas prieš vokiečių okupacinę valdžią, kuriuo siekta atkurti Lenkijos teisėtą valdžią ir neleisti prosovietinei vyriausybei įsitvirtinti Lenkijoje. 1944 m. liepą sovietų armijai priartėjus prie Varšuvos Lenkijos pasipriešinimo judėjimas nusprendė pradėti sukilimą prieš susilpnėjusią vokiečių kariuomenę. Per keturias dienas sukilėliai perėmė didžiosios miesto dalies kontrolę. Mūšiai truko 63 dienas. Lenkų pusė turėjo tokius nuostolius: 18 tūkstančių užmuštų ir 25 tūkstančiai sužeistų kareivių, taip pat nuo 120 iki 200 tūkstančių nukentėjusių civilių. Tarp užmuštų dominavo jaunimas, tarp kurio didelė dalis Varšuvos inteligentijos. Iš vokiečių pusės pagal Ericho von dem Bacho-Zelevskio pateiktus 1947 m. duomenys Varšuvoje žuvo 10 tūkstančių, dingo be žinios 7 tūkstančiai ir sužeista 9 tūkstančiai kareivių – tokius duomenis priėmė istorikai (oficialiame raporte po sukilimo numalšinimo jis pateikė kitus, nepatvirtintus istorikų duomenys: 9022 užmuštų ar sužeistų kareivių, iš kurių 1570 užmuštų – jis visai nežinojo pirmų dienų sukilimo nuostolių). Per mūšius nukentėjo apie 25 % miesto pastatų, o po sukilimo pabaigos dar 35 %. Be to 10 % buvo sunaikinta 1939 m. rugsėjį ir 15 % per Varšuvos geto sukilimą, todėl karo pabaigoje 85 % miesto buvo sugriauta. Buvo sunaikintas šimtmetinis kultūrinis ir materialinis palikimas.