Marso klimatas
Marso klimatas šimtmečiais buvo mokslininkų susidomėjimo objektas. Nors Marsas yra mažesnio dydžio (turi tik 11 % Žemės masės) ir yra pusantro karto toliau nuo Saulės negu Žemė, pastebima daug klimato panašumų su ja, tokių kaip poliarinės ledo kepurės bei metų laikų ir orų sąlygų kaita. Šie panašumai skatina ilgalaikius planetologų ir klimatologų tyrimus. Nors Marso klimatas turi panašumų į Žemės dėl vyraujančių metų laikų ir periodiškai pasikartojančių ledynmečių, yra ir tokių žymių skirtumų, kaip, pavyzdžiui, daug mažesnė terminė inercija. Be to, Marso atmosfera yra apytiksliai 11 km aukščio (60 % didesnė negu Žemėje). Šie duomenys yra svarbūs bandant atsakyti į klausimą, ar šioje planetoje būta gyvybės ir ar yra ji dabar. Klimato tyrinėjimai sulaukė susidomėjimo iš žiniasklaidos dėl NASA atliktų matavimų, kurie atskleidė padidėjusią pietų poliarinės ledo kepurės sublimaciją. Tai privedė prie vienos populiarios spekuliacijos spaudoje, kad Marse taip pat vyksta globalinis atšilimas, nors Marso vidutinė temperatūra iš tikrųjų vėso pastaruosius dešimtmečius. Marsas buvo tyrinėjamas įvairiais prietaisais iš Žemės dar nuo XVII amžiaus, bet tik XX amžiaus 7-o dešimtmečio vidury pradėti kosminiai Marso tyrinėjimai leido planetą pažinti iš arti. Praskriejantys ir orbitiniai erdvėlaiviai suteikė duomenis iš kosmoso, o planetos paviršiuje išsibarstę marsaeigiai aprūpino duomenimis iš tiesioginių atmosferos sąlygų matavimų. Pažangūs Žemės orbitiniai prietaisai šiandien geba suteikti iki tam tikro lygio santykinai didesnį supratimą apie planetoje vyraujančius orų reiškinius. Pirmasis prie planetos priartėjęs kosminis aparatas buvo Mariner 4, praskriejęs 1965 m. Jo skrydis davė mažai informacijos apie atmosferos charakteristikas, dėl to, kad pats praskridimas truko tik dvi paras. Vėlesnės Mariner misijos (Mariner 6 ir Mariner 7) užpildė kai kurias pagrindinės informacijos apie planetos klimatą spragas. Rimtesni tyrimai prasidėjo su Viking programa 1975 m. ir tęsiasi iki šių dienų kartu su tokiais zondais, kaip Mars Reconnaissance Orbiter. Šių stebėjimų rezultatai buvo papildyti duomenimis iš mokslinės kompiuterinės simuliacijos, vadinamos Marso bendruoju cirkuliacijos modeliu (MGCM), kurios keletas susistemintų skirtingų pasikartojančių rezultatų leido daugiau sužinoti apie Marsą, taip pat ir tokių modelių galimybių ribas.