Avestos kalba
Avestos kalba – išnykusi liturginė indoeuropiečių šeimos indoiranėnų grupės rytų iranėnų pogrupio kalba. Ji vartota tik zoroastrizmo religijoje, ja parašytas svarbiausias šios religijos kūrinys – Avesta. Kažkuriuo laikotarpiu ji buvusi gyvąja kalba, VII a. musulmonams užėmus Persiją išnyko, bet tebevartojama kaip zoroastrų liturginė kalba. Užrašoma V a. sukurtu iš aramėjų rašto kilusiu Avestos raštu. Avestos kalba susidarė iš senovės iranėnų kalbų tarmių, nuo kurių ilgainiui visiškai nutolo. Seniausioje Avestos tarmėje (~VI a. pr. m. e.), paliudytoje Gatose, galima rasti nemaža fonetinių, morfologinių ir kt. bendrybių su vedų kalba. Vėlyvesnės Avestos dalies – apeigų, maldų ir kt. tekstų leksika, sintaksė ir stilistika būdinga liturginei literatūrai.