Janos įlanka
72°01′ š. pl. 136°49′ r. ilg.﻿ / ﻿72.017°š. pl. 136.817°r. ilg.﻿ / 72.017; 136.817 Janos įlanka (rus. Янский залив) – Laptevų jūros įlanka, įsiterpianti į Jakutijos šiaurines pakrantes. Iš rytų riboja Ebeliacho užutėkis, iš vakarų – Buor Chajos kyšulys. Didžiąją dalį įlankos pakrantės sudaro Janos upės delta, kurios plotas 10 200 km². Netoli kranto yra keletas salų: Jarokas, Makaras, Šelonės salos. Pietryčiuose yra giliai į žemyną įsiterpęs Selenjacho užutėkis. Į Janos įlanką įteka Janos, Čondono, Selenjacho, Muksunuochos upės. Įlanka laikosi užšalusi apie 9 mėnesius. 1712 m. rusų keliautojai Jakovas Permiakovas ir Merkurijus Vaginas šunų kinkiniu kirto užšalusią Janos įlanką (keliavo į Didžiąją Liachovo salą). 1892–1894 m. įlanką tyrinėjo Eduardas Tolis.