Valpurgijos naktis
Valpurgijos naktis – senovės germanų pavasario šventė, minėta naktį iš balandžio 30-osios į gegužės 1-ąją. Manoma, kad tuomet galėjo būti pagerbiamos su vaisingumu siejamos dievybės (Odinas, Frėja). Kaip iš tiesų vadinosi ikikrikščioniškoji pavasario šventė, nežinoma. Šiais laikais tradicinė šventė minima balandžio 30 d. Šiaurės Europoje ir Skandinavijoje. Viduramžiais įsigalėjo tikėjimas, kad šią naktį draugėn susirenka raganos: suskrenda ant Harce stūksančio Brokeno kalno susitikti su šėtonu ir piktosiomis jėgomis. Teigiama, kad būta tikėjimo, jog šią naktį, vadovaujami požemių karalystės valdovės deivės Helos, mirusieji, piktosios dvasios ir raganos keldavusios orgijas, trukdančias ateiti pavasariui. Kad greičiau ateitų pavasaris, ant laužų būdavo deginamos raganų iškamšos. Apie trobesius vykdavo eitynės su deglais, būdavo skambinama bažnyčių varpais ir kt. Įsigalėjus krikščionybei, gegužės 1 d. krikščionys pradėjo minėti šv. Valpurgos (~710–780 m.; kanonizuota gegužės 1 d.) šventę, senosios tradicijos susipynė su legenda apie šią šventąją. Šv. Valpurga laikoma gynėja nuo velnio pinklių, piktųjų dvasių. Vokietijoje per Valpurgijos nakties šventę persirengėliai krečia pokštus, kelia triukšmą, kuris turįs sulaikyti blogį, Švedijoje dainuojamos tradicinės pavasario liaudies dainos, kuriami laužai.