Trišalis paktas
Trišalis paktas (vok. Dreimächtepakt) arba Berlyno paktas – karinė-politinė sutartis tarp Vokietijos, Italijos ir Japonijos, pasirašyta Berlyne 1940 m. rugsėjo 27 d. Paktą pasirašė Japonijos ambasadorius Vokietijoje Saburō Kurusu, Vokietijos reichskancleris Adolfas Hitleris ir Italijos užsienio reikalų ministras Galeazzo Ciano. Tai buvo gynybinė karinė sąjunga, prie kurios vėliau prisijungė Vengrija (1940 m. lapkričio 20 d.), Rumunija (1940 m. lapkričio 23 d.), Bulgarija (1941 m. kovo 1 d.) ir Jugoslavija (1941 m. kovo 25 d.), taip pat ir Vokietijos valdoma Slovakija (1940 m. lapkričio 24 d.). Jugoslavijos įstojimas po dviejų dienų išprovokavo karinį perversmą (pranc. coup d'état) Belgrade. Italija ir Vokietija atsakė įsiveržimu į Jugoslaviją (su parama iš Bulgarijos, Vengrijos ir Rumunijos) ir jos padalijimu. Atsiradusi italo-vokiška Nepriklausoma Kroatijos valstybė prie pakto prisijungė 1941 m. birželio 15 d. Trišalis paktas iš esmės buvo nutaikytas į Jungtines Amerikos Valstijas. Jo poveikis buvo ribotas, nes italų-vokiečių ir japonų veikimo zonos buvo skirtingose pasaulio vietose ir galingos sutarties valstybės turėjo skirtingus strateginius interesus. Bendradarbiavimas vis dėlto vyko ir japonai paskelbė karą Jungtinėms Amerikos Valstijoms, nors tam nereikėjo panašaus pareiškimo iš visų kitų Trišalio pakto signatarių šalių.