Sprogstamieji priebalsiai
Sprogstamieji priebalsiai – priebalsiai, kurių tarime dalyvaujantys kalbos padargai iš suglaustos padėties su iškvepiamo oro srove staigiai atveriami, susidaro sprogimas. Lietuvių kalboje vartojami raidėmis p, b, t, d, k, g žymimi sprogstamieji priebalsiai ir minkštosios jų poros. Sprogstamieji priebalsiai skiriasi nuo ankštumos pučiamųjų (frikatyvinių) tuo, kad uždaruma yra visiška, o ne dalinė. Uždaruma gali atsirasti įvariose garso formavimosi vietose – nuo balsaskylės iki lūpų. Taigi sprogstamieji priebalsiai pagal savo artikuliacijos vietą skirstomi į glotalinius, gomurinius, palatalinius, alveolinius, dantinius, abilūpinius ir kt. Lietuvių kalboje nėra atskiros raidės glotaliniam sprogstamajam priebalsiui žymėti, kuris gali būti tariamas neigimo dalelytėje ne-a ['nʲɛʔɐ] 'ne'. Kitos kalbos, sakykime, arabų, šiam garsui turi atskirą ženklą.