Vidurių šiltinė
Vidurių šiltinė (lot. typhus abdominalis, lot. febris typhoides) – liga, kurią sukelia Salmonella serotipo Typhi bakterijos. Simptomai gali būti silpni arba stiprūs ir paprastai pasireiškia praėjus 6-30 d. po užsikrėtimo. Dažnai išsivysto ilgai trunkantis karščiavimas, palydimas bendru silpnumu, pilvo skausmais, vidurių užkietėjimu, stipriais galvos skausmais ir negausus vėmimas. Kai kuriems žmonėms atsiranda odos bėrimas rausvomis dėmelėmis. Sunkiais atvejais gali sutrikti sąmonė. Negydant simptomai gali užsitęsti savaites ar mėnesius.Retesniais atvejais sergantiesiems pasireiškia intensyvus viduriavimas. Kai kurie žmonės gali būti besimptomiai bakterijos platintojai. Gimininga liga – paratifas. Manoma, kad S. enterica Typhi bakterijos perduodamos tik per žmones ir gali daugintis tik žmogaus viduje. Vidurių šiltinę sukelia bakterija Salmonella enterica subsp. enterica serovar Typhi, besidauginanti žarnyne, Pejerio folikuluose, mezenteriniuose limfmazgiuose, blužnyje, kepenyse, tulžies pūslėje, kaulų čiulpuose ir kraujyje. Vidurių šiltinė plinta valgant ar geriant maistą ar vandenį, užterštą užsikrėtusio žmogaus išmatomis. Rizikos veiksniai yra ribota prieiga prie švaraus geriamojo vandens ir antisanitarinės sąlygos. Didžiausia tikimybė simptomams pasireikšti pas tuos, kurie iki šiol neturėję kontakto su patogenu nurijo užteršto geriamojo vandens ar maisto. Liga gali užsikrėsti tik žmonės, žinomų gyvūnų vektorių nėra. Diagnozuojama iš paciento mėginių užauginant kolonijas ir jas identifikuojant arba pagal kraujo mėginių imuninį atsaką į patogeną (t. y., Vidalio reakciją. Pastaruoju metu nauji didelės apimties duomenų rinkimo ir analizės pasiekimai leido tyrėjams sukurti geresnę diagnostiką, pavyzdžiui, nustatant kintančius mažų molekulių kiekius kraujyje, kurie gali konkrečiai reikšti vidurių šiltinę. Tačiau tikslių ir specifinių diagnostikos priemonių tuose regionuose, kur vidurių šiltinė labiausiai paplitusi, prieinamumas yra gana ribotas dėl laiko, reikalingo diagnozei nustatyti, didėjančio bakterijos atsparumo antibiotikams ir tyrimų kainos. Skiepai nuo vidurių šiltinės per pirmuosius dvejus metus gali užkirsti kelią maždaug 40–90 % atvejų. Vakcina gali turėti tam tikrą poveikį iki septynerių metų. Didelės rizikos grupei priklausantiems žmonėms arba žmonėms, keliaujantiems į vietoves, kuriose liga paplitusi, rekomenduojama pasiskiepyti. Kitos veiksmingos priemonės, užkertančios kelią ligai plisti - švaraus geriamojo vandens tiekimas, geros sanitarinės sąlygos ir rankų plovimas. Kol nepatvirtinta, kad infekcija pašalinta, užsikrėtusysis neturėtų ruošti maisto kitiems. Vidurių šiltinė gydoma antibiotikais, tokiais kaip azitromicinas, fluorokvinolonai arba trečios kartos cefalosporinai. Kita vertus atsiradus atsparumui šiems antibiotikams gydymas tapo sudėtingesnis. 2015 m. pasaulyje vidurių šiltine užsikrėtė 12,5 mln. žmonių. Liga labiausiai paplitusi Indijoje, o daugiausiai ja užsikrečia vaikai. Vidurių šiltinės atvejų išsivysčiusiose pasaulio šalyse stipriai sumažėjo, lyginant su 1940 m., dėl pagerėjusių sanitarinių sąlygų ir antibiotikų. 2015 m. visame pasaulyje nuo vidurių šiltinės mirė apie 149 000 žmonių. 1990 m. šis skaičius siekė 181 000 1990 m. Europoje 2017 m. patvirtinti 1098 ligos atvejai 22 ES/EEB valstybėse. 90,9% buvo įvežtiniai daugiausiai iš Pietų Azijos šalių.Lietuvoje kasmet nustatomi 1–2 infekcijos atvejai, beveik visi jų – įvežtiniai iš endeminių šalių. Ligos negydant mirtingumas gali siekti 20%, gydant – tarp 1% ir 4%. Šiltinė ir vidurių šiltinė yra skirtingos ligos, tačiau dėl panašių simptomų skirtingomis nebuvo laikomos iki pat XIX a. pr. Vidurių šiltinės epidemijos neretai plisdavo SSRS Gulago lageriuose ir nacių koncentracijos stovyklose XX a. ketvirtajame-penktajame dešimtmečiais. Lietuvoje mokslinių darbų apie vidurių šiltinę paskelbė Ignas Bujakas.