Veislininkystė
Veislininkystė - zootechninių ir ūkinių organizacinių priemonių sistema žemės ūkio gyvulių ir paukščių veislėms gerinti. Taip pat - veislinių gyvulių veisimas pardavimui. Svarbiausi elementai: geriausių pagal požymius ir kilmę gyvulių atranka (dirbtinė atranka), tinkamas gyvulių porų parinkimas, gauto prieauglio specialus auginimas. Atrenkant gyvulius, vedama individuali jų produktyvumo apskaita - kontroliniai melžimai, svėrimas ir kt. (zootechninė apskaita). Reproduktoriai vertinami dar ir pagal palikuonių produktyvumo savybes. Kad jos išryškėtų, kontroliuojamas kiaulių penėjimas, galvijų prieauglis auginamas kontrolinėse karvidėse, buliukų centruose. Gyvulių kilmė tikrinama imunogenetiniais metodais. Kad būtų galima įvertinti visas veislines savybes, gyvuliai bonituojami. Geriausieji įrašomi į veislių kilmės knygą. Poros parenkamos pagal numatytus selekcinio darbo uždavinius, naudojamasi atitinkamais veisimo metodais. Išryškinus geriausias suaugusių karvių savybes, sudaromos grupės rinktinių karvių, kurios poruojamos su rinktiniais buliais. Gauti palikuonys paliekami veislei toliau gerinti. Veislininkystės darbas dirbamas veislininkystės ūkiuose, fermose, žirgynuose, veislininkystės įmonėse. Labai svarbu veislinės medžiagos platinimas: dirbtinis sėklinimas, gerai organizuotas veislinių gyvulių pirkimas bei pardavimas, veislininkystės propagavimas - veislinių gyvulių parodos ir parodos pardavimai. Lietuvoje veisiami Lietuvos juodmargiai ir žalieji galvijai, Lietuvos juodagalvės avys, Lietuvos baltosios kiaulės, Lietuvos sunkieji arkliai, žemaitukai, leghornų, kornišų, plimutrokų vištų veislės ir jų deriniai.