Vielos vyniojimas
Vielos vyniojimas - litavimo nenaudojantis, tačiau labai patikimas elektronikos montavimo būdas užvyniojant ant elementų išvadų plonas vielas. Jis tinka tiek bandomiesiems modeliams, tiek ir nedidelių serijų pramoninei gamybai. Panaudojus tinkamas medžiagas ir metodus, taip pagaminta schema yra atsparesnė vibracijai nei lituota, o vynioti sujungimai turi net ir didesnį elektrinį laidumą. Šis metodas buvo naudojamas telefonų stotims, kompiuteriams, radijo įrengimams, radarams bei specializuotiems valdymo įtaisams surinkti. Taip buvo pagamintas ir amerikiečių Apollo kosminių laivų tūpimą į Mėnulį valdantis kompiuteris. Šis metodas laikomas patikimesniu už spausdintas schemas, sujungimai atsparesni vibracijai. Prireikus jį galima ir automatizuoti. Montuojant šiuo būdu, detalės dažniausiai nejudamai įtvirtinamos specialiuose lizduose (paprastai klijuojamuose prie didesnės plokštės). Lizdų kontaktai yra kvadratinio skerspjūvio itin kieto berilio-vario lydinio paauksuoti (pigesniuose variantuose – bronziniai su lydmetalio danga) strypeliai. Montavimui naudojama plona varinė sidabruota viela, prieš vyniojant sukarpoma reikiamo ilgio atkarpomis. Didžioji vielos dalis turi elektrinę izoliaciją kuri ties prijungiamu kontaktu nuvaloma. Specialiu į pieštuką panašiu įrankiu iš pradžių aplink kontaktą apsukamos dvi vijos izoliuotos vielos, paskui užsukama (nuo septynių iki devynių vijų) neizoliuota jos viršūninė dalis. Viela įsispaudžia į kvadratinio strypelio briaunas net kelių tonų į kvadratinį colį jėga. 28 tokie kontaktai (septynios vijos aplink keturbriaunį strypelį) užtikrina patikimą sujungimą. Užvyniota izoliuotos vielos dalis saugo ją nuo susidėvėjimo ties jos susijungimo su kontaktu riba. Paprastai vienas kontaktas turi tris kontaktinius strypelius. Profesionaliam montavimui naudojami elektriniai ar pneumatiniai vielų vyniojimo įrankiai. Tai vienas patogiausių būdų, jei surinktą schemą vėliau tenka ardyti ir taisyti.