Prakritė
Prakritė (skr. प्रकृति = IAST: prakr̥ti-, 'prigimtis, gamta, priežastis, materija') – pamatinė samkhjos, hinduizmo filosofinės sistemos, sąvoka, reiškianti „pirmapradę gamtą“, materialią visatos pirminę priežastį. Laikoma moteriškuoju pradiniu elementu, sąveikaujančiu su vyriškuoju elementu – dvasia (puruša). Vystosi iš mūlaprakritės (avjakto) – neatsiskleidusios, potencialios gamtos. Samkhjos tekstuose puruša apibūdinamas kaip „bekojis“, sėdintis ant pečių „neregei“ prakritei. Skirtingai nei kinų In-Jang teorijoje, puruša nėra aktyvus vyriškas pradas, jis apibūdinamas kaip „drišti“ – nebylus prakritės metamorfozės liudytojas, be kurio egzistavimo neįmanoma prakritės veikla. Samkhjos sistemoje prakritę sudaro 3 gunos. Prakritė yra nesąmoninga, objektyvi, bendra daugeliui liudijančių purušų ir besivystanti (skiriasi nuo sąmoningų, subjektyvių, privačių ir nesikeičiančių purušų). Advaita vedantos mokykloje prakritė laikoma iliuziniu principu (žr. maja), todėl netikru. „Bhagavatgytoje“ skiriama žemesnioji prakritė (apara-prakr̥ti-), apimanti nesąmoningą prakritę ir jos raidmenis, ir aukštesnioji prakritė (para-prakr̥ti-), kurią sudaro purušos su Dievo prigimtimi. Ši prakritė tantrizme ir šaktizme personifikuojama kaip visuotinė kuriančioji energija Šaktė, Dieviškoji Motina.