Didžiojo Šiaurės karo maras
Didžiojo Šiaurės karo maras – maro ligos epidemija, palietusi Baltijos jūros ir Rytų Europos regionus 1708–1712 m. Didžiojo Šiaurės karo metu. Lietuvoje palietė daug įvairių gyvenviečių, kai kuriose vietovėse išmirė kone visi kaimo ar miestelio gyventojai. Vilniuje mirė kelios dešimtys tūkstančių gyventojų. Mažojoje Lietuvoje dėl maro išmirė labai daug gyventojų, todėl po jo čia pasikeitė gyventojų tautinė sudėtis, kraštas ėmė vokietėti. Tai buvo paskutinė maro epidemija Baltijos regione. Spėjama, kad kilo iš Konstantinopolio, pirmąkart aptiktas 1702 m. Lenkijoje, Pinčuvo švedų karo ligoninėje. Plito karo ir prekybos keliais Baltijos pakrante link Prūsijos 1709 m., vėliau Baltijos pajūriu iki 1711 m., o 1712 m. pasiekė Hamburgą.