Arbatos kultūra
Arbatos kultūra - arbatos (kininio arbatmedžio lapų) paruošimo ir vartojimo tradicijų visuma. Dėl skirtingų kultūrinių, geografinių ir istorinių sąlygų skirtingose pasaulio vietose susiformavo skirtingos tradicijos. Pirmą kartą prijaukinta Junane (dab. pietvakarių Kinija) prieš daugiau nei 5 tūkst. metų, arbata iš pradžių paplito Kinijos civilizacijoje, kur VII-X a. susiformavo labai rafinuota, išgryninta arbatos filosofija. Tarp VII ir XIII a. arbata pateko į kitas Sinosferos šalis: Japoniją, Korėją, Vietnamą. Rytų Azijoje ilgainiui atsirado ritualizuotos arbatos ceremonijos, kurių žymesni variantai yra japoniška arbatos ceremonija, korėjiečių arbatos ceremonija, gongfu ceremonija ir kt. VII a. į Tibeto kalnyną patekusi arbata formavo unikalią sviestinės arbatos kultūrą, tinkamą klajokliškam vietos gyvenimui. Iš čia arbatos kultūra XIII a. pasiekė Mongolijos stepę ir pietinį Sibirą. Šilko keliu arbata prasiskverbė ir į islamo valstybes. Europą arbata pasiekė skirtingais keliais. Pirmieji XVI a. viduryje ją jūriniais keliais iš Kinijos atvežė portugalai, vėliau ji introdukuota ir Prancūzijoje, Anglijoje, Nyderlanduose. XVII a. žemyniniu keliu (per Sibirą) arbata pasiekė Rusiją. Taip Europoje susiformavo dvi skirtingos arbatos gėrimo tradicijos: britiškoji ir rusiškoji. Jų dėka nuo XVIII a. arbatos kultūra ėmė tapti pasauliniu fenomenu. Rusijoje atsiradusi tradicija gaminti arbatą samovaro pagalba per XIX-XX a. išplito ne tik po Rusijos imperiją, bet ir į Artimuosius Rytus. Jos veikiama arbata pradėta auginti Gruzijoje, Azerbaidžane, Turkijoje, formavosi turkiška tradicija. Svarbiausias arbatos kultūros išplitimas pasaulyje buvo Britų imperijos dėka. XVIII a. pamėgę gerti arbatą su cukrumi ir pienu, šią kultūrą britai išplatino po visas kolonijas: JAV, Australiją, Afrikos šalis, Honkongą. Jie introdukavo arbatos auginimą Britų Indijoje, kur formavosi savita indiška arbatos kultūra. Panašiu metu arbatos paplito po Pietryčių Aziją. Nuo XX a. arbata geriama visame pasaulyje kaip svarbi komunikacijos, vaišingumo išraiška, ir po vandens yra antrasis populiariausias gėrimas. Turinti teofilino ir teino, ji vertinama dėl savo tonizuojančių savybių.