Penkių varpų įstatymas
Penkių varpų įstatymas (oficialiai vadinosi Įstatymas dėl valstybinio, kolūkinio ir kooperatinio turto saugojimo ir visuomeninės (socialistinės) nuosavybės sustiprinimo (rus. Об охране имущества государственных предприятий, колхозов и кооперативов и укреплении общественной (социалистической) собственности). Kiti įstatymo pavadinimai: Įstatymas dėl varpų, Įstatymas dėl penkių varpų ir Septynių aštuntųjų įstatymas (dėl priėmimo datos)) - įstatymas, priimtas bendru TSRS Vykdomojo Centrinio Komiteto ir TSRS Liaudies Komisarų Tarybos 1932 m. rugpjūčio 7 d. susitarimu. Įstatymas buvo nukreiptas prieš kovą su grobstytojais ir vagimis. Už krovinių vogimą iš geležinkelio ar vandens transporto įstatymas numatė sušaudymą su turto konfiskacija, kuris, esant lengvinančių aplinkybių, galėjo būti sušvelnintas į įkalinimą iki 10 metų. Už kolūkinio turto pasisavinimą buvo numatytas kalinimas koncentracijos stovykloje nuo 5 iki 10 metų. Nuteistųjų pagal šį įstatymą nebuvo galima amnestuoti. Įstatymas dažnai buvo taikomas, kai nebuvo jokio socialinio pavojaus. Pavadinimas „įstatymas apie varpas“ kilo iš to, kad pagal jį dažnai buvo baudžiami valstiečiai, rinkę sau nulūžusias javų varpas iš kolūkio arba tarybinio ūkio laukų ražienų. Įstatymo iniciatoriumi buvo J. Stalinas. Įstatymą pasirašė Michailas Kalininas, Viačeslavas Molotovas ir Avelis Endukidzė.