Keratinocitas
Keratinocitai yra odos ląstelės, sudarančios apie 90 % epidermio. Pagrindinė keratinocitų funkcija – sudaryti barjerą tarp organizmo ir aplinkos. Keratinocitai svarbūs įgimtam ir įgytam imunitetui. Išorinio epidermio sluoksnio keratinocitai indukuoja ir sekretuoja daug imuninių tarpininkų (mediatorių), generuoja ir priima ląstelinius signalus, gali veikti ir kaip antigenus prezentuojančios ląstelės (APL). Epidermis pagal keratinocitų morfologiją yra dalijamas į penkis sluoksnius (lot. stratum): pamatinį (yra ant tikrosios odos, kitaip dermos); dygliuotąjį; grūdėtąjį; skaidrųjį (ne visur); raginį. Nauji keratinocitai yra pamatiniame sluoksnyje dalijantis keratinocitų kamieninėms ląstelėms. Jie stumiami aukštyn pro epidermio sluoksnius, palaipsniui diferencijuojasi, kol pasiekia raginį sluoksnį. Jis sudarytas iš negyvų, suplokštėjusių, daug keratino turinčių ląstelių, vadinamų žvyneliais arba raginėmis ląstelėmis. Šis sluoksnis neleidžia organizmui išdžiūti ir trukdo patekti į kūną svetimoms medžiagoms, virusams bei mikroorganizmams. Keratinocitai nuolat nusilupa nuo odos paviršiaus, juos pakeičia naujos ląstelės, atėjusios iš pamatinio sluoksnio. Keratinocito kelionė nuo pamatinio sluoksnio trunka apie mėnesį. Ji labai pagreitėja, kai pamatiniame sluoksnyje keratinocitai dalijasi dažniau (pvz., sergant žvyneline).