Ambra
Ambra on kašeloti seedekulglas moodustuv vahajas materjal. Seda eraldatakse kašeloti soolestikust või korjatakse merepinnalt. Ambra tükid on ümarad. Suuruselt võivad nad olla väga erinevad: on leitud nii 14 g kui mitmekümne kilo raskusi tükke. Kõige suurem ambratükk leiti 1942 Madeira kaldalt ja see kaalus 340 kg. Ambra tihedus on 900–820 kg/m³. Käes hoides muutub ambra pehmemaks, temperatuuril +62 °C sulab kollakaks venivaks vedelikuks ja 100 °C juures aurustub, moodustades valge auru. Ambra on põlev. Ta lahustub hästi piirituses, eetris, eeterlikes õlides ja rasvõlides, aga ei lahustu vees. Värske ambra on pehme must või hallikasmust mass, millel on ebameeldiv fekaalilõhn. Merevee ja valguse mõjul muutub ambra pikapeale heledamaks, nimelt pruunikaks või helehalliks (viimast nimetatakse valgeks ambraks), ja tugevamaks. Ühtlasi muutub tema lõhn pehmemaks ja meeldivamaks, isegi magusamaks või muskuse moodi. Parfümeeriatööstuses öeldakse, et ambra hakkab lõhnama maa, mere või looma järgi. Pärast puhastamist ja kuivatamist võib ambra värv olla alates mustast üle kollase kuni valgeni. Viimased liigid on kõige hinnalisemad. Keemiliselt koostiselt on ambra lendumatute polüterpeenühendite segu. Ambra oli tuntud juba iidsetel aegadel. Tänapäeval kasutatakse ambrat peamiselt parfümeeriatööstuses lõhnafiksaatorina. Nüüdisajal asendatakse ambra sageli sünteetilise aine amroksiidiga.