Keskaegne õigusteadus
Keskaegne õigusteadus on teadus, mis tegeleb põhiliselt feodaalse õiguse ja kanooniõigusega. Selle saab paigutada aastatesse 300–1500. Kõrgkeskajal tekkis igas feodaalvalduses enda õiguskord ja kuningal polnud võimalust peale sundida üldist kehtivat õiguskorda. Lisaks feodaalsele õigusele oli keskajal kehtivaks ka kanooniline õigus. Paavstile anti võim valitseda ja mõista õigust maiste asjade üle. Kanoonilises õiguses kasutati Rooma õigust, mida muudeti ja tõlgendati ka kiriku jaoks.