Steineri pedagoogika
Steineri pedagoogika ehk Waldorfi pedagoogika on Rudolf Steineri loodud pedagoogiline filosoofia. Steineri pedagoogika lähtekohaks on inimesekäsitus, mis vaatleb mõtte-, tunde- ja tahtearengut tervikseostes kogu elukaare jooksul. Mõisted "Waldorfi pedagoogika" ja "Steineri pedagoogika" tähistavad sama pedagoogikat, üks mõiste viitab esimese kooli asukohale, teine suuna algatajale. Steineri pedagoogika toetab lapse igakülgset arengut ja lähtub inimese kasvamise ja arenemise seaduspärasustest. Teadmisi omandatakse käsikäes kunstilis-praktiliste tegevustega. Kasutatakse kujundava hindamise meetodit, õppeprotsess tugineb kodu ja õppeasutuse vahelisele koostööle, nii lapsevanemad kui ka pedagoogid väärtustavad elukestvat õpet. Õppekava aluseks võetakse filosoofia, mille keskmes on õpilane ja tema vaimsus. Õpetamise kõik faasid baseeruvad lapse individuaalsusel ja tema mõistmisel. lapsest aru saamisel. Pedagoogiline filosoofia määratleb õppekava järjestikused etapid ja nende suhte lapse füüsilise, intellektuaalse ja kognitiivse arenguga. Steineri õpetamismeetod rõhub rütmile, järjepidevusele, õppeainete integreerimisele ja nende kontekstualiseerimisele. Tunde viiakse läbi vabamas vormis ja loomingulisemalt kui tavalistes üldhariduskoolides, et arendada õppeprotsessis õpilaste fantaasiat ja kujutlusvõimet olenemata õppeainest. Õpetaja kannab õppeprotsessis ka psühholoogi rolli, tähendab ta peab olema valmis pakkuma õppijale moraalset tuge. Suuremat osa materjalidest tutvustatakse loo jutustamise kaudu. Narratiivi põhine õpetus toetab õpilaste tähelepanu. Pärast jutustuse kuulamist ja meeldetuletamist pannakse informatsioon ka paberile kirja.