Binaarne opositsioon
Binaarne opositsioon on tähenduslikult vastandlike terminite või vaadete süsteem. Binaarse opositsiooni puhul on vastamisi kaks rangelt defineeritud terminit, nagu näiteks naine ja mees, must ja valge, elu ja surm jne. Binaarne opositsioon on oluline strukturalismis, mille kohaselt on binaarsed opositsioonid nii keeles kui ka mõtlemises fundamentaalsed. Strukturalismis tõlgendatakse binaarset opositsiooni kui organiseerivat süsteemi filosoofias, kultuuris ja keeles. Mõiste on pärit Šveitsi keeleteadlase ja semiootiku Ferdinand de Saussure'i strukturalismi teooriast. Saussure’i järgi on keele eri üksustel väärtus ja tähendus ning keele iga üksus defineeritakse teisele üksusele vastandamise kaudu. Üksuste vaheline seos ei ole vastanduv, vaid vastastikku täiendav. Saussure tõestas, kuidas märgi tähendus on tuletatud selle süntagmaatilisest ja paradigmaatilisest kontekstist. Näiteks ei ole võimalik ette kujutada head, mõistmata, mida tähendab halb. Binaarses opositsioonis domineerib enamasti üks pool teise üle. Binaarsed opositsioonid on tihti väärtus- või rahvuspõhised ning nad jaotuvad hierarhiatesse ja omavad enamasti pealiskaudset tähendust. Binaarseid opositsioone saab loogiliselt kirjeldada mitte ainult kahese, vaid neljase struktuurina, nt mees-naine on tõlgendatav kui mees-mittemees ja naine-mittenaine. Seega on selles binaarses opositsioonis peidus neli võimalust: mees, naine, mees-naine mõlemad, ja ei mees ega naine. Pieter Fourie leidis, et binaarsetel opositsioonidel on veel sügavam või teise tasandi binaarsus, mis võimendab nende tähendust. Näiteks vastandus kangelane-antikangelane sisaldab sekundaarseid opositsioone, nagu hea/halb, ilus/inetu, meeldiv/ebameeldiv jne.