Avatud innovatsioon
Avatud innovatsioon on organisatsioonide koostööd rakendav innovatsioon, mis vastandub traditsioonilisele korporatiivsele tootearendusele, kus teadmisi üritatakse kiivalt organisatsiooni sees hoida. Ettevõtetevahelise avatuse ja koostöö võimalikku positiivset mõju tootearenduse vallas hakati täheldama juba 1960. aastatel. Termini "avatud innovatsioon" kasutamist välise koostöö kirjeldamiseks on eriti propageerinud Henry Chesbrough, kes on teemat tänapäeva kontekstis laialdaselt lahanud oma raamatus "Open Innovation: The new imperative for creating and profiting from technology" (2003). Algselt viidati terminiga paradigmale, kus ettevõtted, mis otsivad võimalusi oma tehnoloogia arendamiseks, saavad ja ka peaksid rakendama väliseid ideid lisaks sisemistele ning leidma sisemisi ja väliseid teid turule. Tänapäeval defineeritakse seda aga kui innovatsiooniprotsessi, mis põhineb teadlikult juhitud teabevoogudel üle organisatsioonipiiride, rakendades rahalisi ja mitterahalisi mehhanisme kooskõlas organisatsiooni ärimudeliga. Tähelepanuväärne on selle värskema definitsiooni juures see, et avatud innovatsioon pole keskendunud vaid ettevõttele endale, vaid võib hõlmata ka novaatoritest tarbijaid. Kuna innovatsioon toimub pigem olemasolevatest suurkorporatsioonidest väljaspool, tihti idufirmade eestvedamisel, siis ei saa ettevõtted toetuda ainult firmasisesele arendusele. Vaja on kaasata välist innovatsiooni, hankides litsentse teiste patentidele. Lisaks tuleks omakorda litsentseerida ja pakkuda teenusena enda teadmisi ja oskusi, edendamaks koostööd teiste osapooltega.