Sengoku ajastu
Sengoku ajastu ehk Sengoku periood (jaapani keeles 戦国時代, Hepburni transliteratsioonis: Sengoku Jidai, 'Sõdivate riikide ajastu') oli 15. sajandi teist poolt ja 16. sajandit hõlmanud periood Jaapani ajaloos, mida iseloomustasid alalised kodusõjad. Ajastu alguseks loetakse tavaliselt 1467. aastal lahvatanud Ōnini sõda. Lõppdaatumid erinevad allikati. Vahel paigutatakse ajastu lõpp aastasse 1568, mil Oda Nobunaga vallutas Kyoto ja alustas vallutusretke riigi ühendamiseks. Kasutatud on ka 1600. aastat, mil leidis aset Sekigahara lahing, Tokugawa šogunaadi kehtestamist (1603) või Osaka lossi piiramist (1615). Laiemalt kattub periood ka Muromachi ajastuga (1333–1573), sellele järgneb Tokugawa ajastu. Kodusõdade ajastu põhjuseks on peetud Ashikaga šogunite liigset tuginemist kohalikele asevalitsejatele (shugo), kes omasid oma valdustes küllaltki laialdast võimu ja autonoomiat keskvalitsusest. Alates 1408. aastast, mil suri kolmas Ashikaga klanni šogun Yoshimitsu, hakkas ka šoguni autoriteet ja keskvõim ise järjest nõrgenema. Tema järel valitses järjest mitu nõrka šogunit, kelle valitsusajal tugevnes õukonnas ja šoguni administratsioonis teenivate aadlike omavaheline võimuvõitlus ning rivaalitsemine, samas kui ääremaade asevalitsejad suhtusid Kyoto autoriteeti üha ükskõiksemalt. Sengoku periood on tuntud oma rohkete sisekonfliktide ja ühiskondlike muutuste poolest. Ajastu jooksul saab killustatud perioodi alguses killustunud Jaapanist uuesti ühendatud Jaapan.