Pärandvara inventuur
Pärandvara inventuur on vahend, millega pärija saab oma vastutust pärandaja võlausaldajate ees piirata kindlas seadusega ette nähtud korras. Eesti pärimisõigus võimaldab pärijal oma vastutust piirata läbi inventuuri nõude esitamise ja selle reaalse läbiviimise (pärimisseadus ehk PärS § 137). Lisaks inventuuri vastutust piiravale funktsioonile saab tänu inventuurile ülevaate õigustest ja kohustustest, kuna inventuuri käigus koostatakse pärandvara nimekiri, kuhu kantakse kõik pärandi avanemise ajal olemasolevad päritavad asjad ning õigused ja kohustused. Pärandi vastuvõtmine saab olla kahesugune: inventuuriõigusega või tavaline. Inventuuriõigus (ld k beneficium inventarii) tähendab seda, et pärija hoolitseb pärandvara inventeerimise eest ning vabaneb sellega kohustusest tasuda pärandaja need võlad, mis pärandvara väärtust ületavad. Inventuuri eesmärgiks on koostada pärandvara nimekiri, kuhu kantakse kõik pärandi avanemise ajal olemasolevad päritavad asjad ning nende tähistamiseks ja väärtuse kindlakstegemiseks vajalik kirjeldus ja hinnang. Riigikohtu tsiviilkolleegium märkis kohtumääruses nr 3-2-1-120-07, et PärS § 136 lg 1 kohaselt on kohustuslik teha pärandi inventuur, kui pärijaks on kohalik omavalitsusüksus või riik. Samamoodi on olukord reguleeritud ka piiratud teovõimega isiku puhul.