Aulos
Aulos (vn kr αὐλός, mitmuses αὐλοί auloi) oli vanakreeka puhkpill, mida on tihti kujutatud kunstis ja leitud arheoloogilistel väljakaevamistel. On tõendeid mitut tüüpi auloste kohta. Ühe toru ja ilma lesthuulikuta instrumenti nimetati monaulos (μόναυλος –μόνος 'üksik'). Ühe toruga pill, mida hoiti horisontaalselt, nagu tänapäeval flööti, oli plagiaulos (πλαγίαυλος – πλάγιος 'külgsuunas'). Kõige tavalisem aulosetüüp oli lesthuulikuga. Arheoloogilised leiud, joonistused ja muud tõendid näitavad, et see oli tavaliselt kahekordne lesthuulik, nagu oboel. Kuigi aulos on tihti ekslikult tõlgitud kui 'flööt', kirjeldati selle kõla "läbilõikava, pealetükkiva ja ärritavana", sarnanedes rohkem torupilliga. Seda võidi kasutada sõjaväemuusika esitamiseks, kuid sagedamini on seda kujutatud muudes situatsioonides. Selle mäng saatis füüsilisi ajaviiteid nagu näiteks maadlus, kaugushüpe, kettaheide, samuti ohverdamisi. Kuigi aristokraadid, kellel oli palju vaba aega, harrastasid mõnikord aulosemängu, seostati pärast viiendat sajandit aulost peamiselt professionaalsete muusikutega, tihti ka orjadega.