Transport
Transport (ladina trans 'üle' ja portare 'kandma') ehk veondus on inimeste, materjalide jms vedamine ühest kohast teise. Transpordi kui majandusvaldkonna iseärasuseks on nõudlus – vajadus materjalide ja toodete järele, mis eeldavad kohalevedu, või isiku vajadus olla teatud ajal teatud kohas. Transpordiliigid (means of transport) kujutavad endast veovahendeid, millega transporditakse materjale, tooteid ja inimesi, ühest kohast teise. Peamiselt toimub transport maa-, (maanteed, raudteed), õhu-, veeteede (meri, siseveekogu) ja torujuhtmete kaudu. Paljud jaotusvõrkudes kasutatakse nimetatud transpordiliikide kombinatsioone. Näiteks naftat ja gaasi pumbatakse torujuhtmete kaudu suurte vahemaade taha. Selle, millised veoviisid on riigi või selle piirkonna majanduses oluliseks, määrab ära kolm tegurite rühma: geograafilised (maapinna reljeef, territooriumi suurus, majandusgeograafiline asend), majanduslikud (majanduse arengutase ja sellest tulenev transpordinõudlus) ja poliitilised (riiklik transpordipoliitika, suhted teiste riikidega, riigi kaitsevajadused) tegurid. Eri transpordiliikide kasutamise ulatus võib riigiti märkimisväärselt erineda. Näiteks tehakse Eestis keskmiselt 40% vedudest autotranspordiga, ülejäänu aga raudteetranspordiga (k.a transiitveod läbi Eesti). Vedusid meredel sadamast sadamasse ning vedusid jõgedel ja järvedel Eestis ei tehta. Transpordi arengut on soodustanud maailma rahvastiku kiire kasv, kaupade ja energiakandjate (naftasaadused, kivisüsi, maagaas jne) tarbimise suurenemine, elanikkonna koondumine linnadesse (urbaniseerumine), linnade kiire kasv ja teaduslik-tehniline progress. Euroopa Liidus annab transport keskmiselt 7% SKT-st. USA-s moodustab transport isegi 16% SKT-st. Üldkasutatava transpordi koguveohulk oli NSV Liidus 1974. aastal 4939,3 miljardit tkm, Eesti NSV-s 18 510 miljonit tkm.