Oregoni rada
Oregoni rada (inglise keeles Oregon Trail) oli praeguse Ameerika Ühendriikide sisemaal kulgenud ida-läänesuunaline marsruut, mida mööda suundusid 19. sajandil asunikud läände. Selle pikkus oli umbes 3490 km. See algas Independence'i linnas Missouri osariigis ja lõppes Oregon Citys tänapäeva Portlandi lähedal Oregoni osariigis Willamette'i orus, kus asuvad rikkalikud põllumaad. See oli üks kahest peamisest teekonnast läände; teine, lõunas asuv Santa Fe rada ühendas Franklini linna Missouri osariigis Santa Fega New Mexico osariigis. Marsruudi rajasid karusnahakütid ja -kauplejad umbes aastail 1811–1840 ning see oli esmalt läbitav ainult jalgsi või ratsa. Oregoni rada kulges läbi mitmesuguse maastiku ja indiaanlaste asualade. Aastaks 1836, mil Missouri osariigi vastavate radade sõlmpunktist Independence'ist lahkus esimene migrantide vankrirong, oli puhastatud vankriga läbitav rada Fort Hallini Idahos. Peaaegu igal aastal parandati teede kvaliteeti, sildu ja parvlaevaliiklust, see muutis reisi kiiremaks ja turvalisemaks. 1830. aastatel ja eriti aastatel 1846–1869 kasutas Oregoni rada ja selle paljusid harusid umbes 400 000 inimest – asunikud, põllumehed, kaevurid, karjalised ja ettevõtjad ning nende pereliikmed. Enne oma sihtkohtadesse pööramist kasutasid raja idapoolseid harusid ka California rajal (alates 1843. aastast), Mormooni rajal (1847. aastast) ja Bozemani rajal (1863. aastast) sõitjad. Raja kasutamine vähenes pärast seda, kui 1869. aastal valmis esimene mandrivaheline raudtee, mis muutis reisi läände oluliselt kiiremaks, odavamaks ja ohutumaks. Tänapäeval järgivad nüüdisaegsed kiirteed nagu Interstate 80 ja Interstate 84 sama kurssi ja läbivad linnu, mis olid algselt loodud Oregoni rada kasutavate inimeste teenindamiseks.