Kõrgeim juht
Kõrgeim juht (lihtsustatud hiina kirjas 最高领导人, traditsioonilises hiina kirjas 最高領導人, pinyinis Zuìgāo Lǐngdǎorén) on kaasaegses Hiina poliitikas Hiina Rahvavabariigi kõige mõjuvõimsama poliitilise juhi mitteametlik tiitel. Kõrgeim juht juhib Hiina Kommunistlikku Parteid (edaspidi HKP), Hiina valitsust ja Hiina Rahvavabariiki (HRV). Kõrgeim juht on tavaliselt Hiina Kommunistliku Partei peasekretär ja Sõjalise Keskkomisjoni (SKK) esimees. Kõrgeim juht ei ole ametlikult eraldi ametikoht. Mõiste kogus tuntust Deng Xiaopingi ajal (1978–1989), kuna ta oli riigi mõjukaim poliitik ka ametlikult kõrgel riigi- või parteikohal töötamata (ta ei olnud ei Hiina Rahvavabariigi president, peaminister ega HKP peasekretär). Kuigi kõrgeima juhi ja juhtkonna tuuma positsioonid on sisuliselt erinevad, on nende hoidjad tihtipeale kattunud, enamik, kuid mitte kõik kõrgematest juhtidest on samal ajal olnud ka juhtkonna tuumaks. Dengi järeltulijaid Jiang Zemini, Hu Jintaod ja Xi Jinpingi on kõrgeimaks juhiks harvem nimetatud, kuna nad on ka de jure olnud HKP peasekretärid, HRV presidendid ja SKK esimehed. Jiangi, Hud ja Xid on rahvusvaheliselt nimetatud presidendiks, kuigi nad on oma võimu de facto teostanud HKP peasekretäri, Hiina võimuhierarhia kõrgeima postitsiooni kaudu. Asjatundjate hinnangul võib Hiina Rahvavabariigi kõrgeimaks juhiks pidada Hiina Kommunistliku Partei peasekretäri (ehk juhti). Hiina Rahvavabariigi põhiseaduse järgi on presidendi ametikoht tseremoniaalne. Ameerika Ühendriikide Kongressi Ameerika Ühendriikide-Hiina Majanduse ja Julgeoleku Ülevaatekomisjon on Xi Jinpingi soovitanud kutsuda "peasekretäriks", mitte "presidendiks", kuna viimane jätab mulje nagu ta oleks valitud demokraatlikul teel. Augustis 2020 esitas USA Kongress eelnõu, millega taheti USA valitsusel keelata HKP peasekretäri "presidendiks" nimetamine. Praegune kõrgeim juht, Xi Jinping, sai sellele positsioonile novembris 2012, kui ta tõusis HKP peasekretäriks, mitte märtsis 2013, kui temast sai riigi president. Xi administratsiooni ajal on HKP peasekretär sisuliselt juhtinud ka Ülehiinalist Rahvaesindajate Kogu, Rahva Poliitilist Konsultatiivkonverentsi, Riiginõukogu, Rahva Ülemkohut ja Rahva Ülemprokuratuuri.