Galvaanilise eraldusega alalispingemuundur
Galvaanilise eraldusega pingemuundur on niisugune alalispingemuundur, mille väljundpool on sisendpoolest galvaaniliselt eraldatud, mis tähendab, et nende vahel puudub otsene voolurada (elektrijuhte mööda). Niisugune eraldus saavutatakse trafoga. Eraldamine on vajalik eelkõige ohutustehnilistel kaalutlustel, kuid trafo on osaline ka pingemuunduse protsessis. Galvaanilise eraldusega alalispingemuunduritest on kõige tuntumad ühe- ja kaheastmelise energiaülekandega skeemid. Üheastmelises muunduris kandub energia trafo sekundaarahelasse sel samal ajavahemul, kui sisendahelas olev lüliti on suletud. Kaheastmelise ülekande korral salvestub lüliti suletud ajavahemiku (t1) kestel energia induktiivpooli magnetvälja ja see energia kandub väljundvooluna koormusele siis, kui lüliti avaneb ajavahemikuks t2. Muunduslülituse sekundaarahelas olev alaldusdiood D1 on üheastmelise energiaülekande korral avatud (ühendatud pärisuunas), kaheastmelise muunduse korral aga suletud. Vastavalt nimetatakse esimesi pärilülituses dioodiga muunduriteks ja teisi vastulülituses dioodiga muunduriteks. Mõlemat tüüpi pingemuundureid kasutatakse laialdaselt võrgutoiteplokkides ja toiteadapterites. Neis on sisendpingeks enamasti alaldatud 230 V võrgupinge, mille väärtus on sildalaldi ja suure mahtuvusega silukondensaatori järel umbes 325 V. Sellise pingega alalisvoolu energia muudab kõrge sagedusega (kümned kuni sajad kilohertsid) vahelduvvoolu energiaks vaheldi transistorlüliti abil, mis saab tüürlülitusest sisse- ja väljalülitavaid impulsse. Sama pingemuunduspõhimõte leiab rakendust ka impulsslampide toitelülituses, auto süütesüsteemis jm. Kaheastmelise energiaülekandega muundurid on kohased väikese, kuni 250-vatise võimsustarbe korral, nt arvuti toiteosas või ka ooteoleku (standby) lülituste toiteallikana, üheastmelised muundurid võimsusvahemikus 100–500 W. Veelgi suurema võimsuse vajadusel on kasutusel kahetaktilised (kahe lülitiga) või sildühenduses (nelja lülitiga) vastastaktmuundurid. Järgnevalt kirjeldatakse pingemuundurite põhimõttelist ehitust ja talitlust. Tegelikud pingemuunduslülitused sisaldavad lisaks siinkirjeldatule tagasisidel ja pulsilaiusmodulatsioonil põhinevaid vooluahelaid, mis võimaldavad väljundpinget reguleerida ja stabiliseerida (vähendada sõltuvust koormustakistuse ja sisendpinge muutustest) ja suurendada kasutegurit.