John J. Pershing
John Joseph Pershing (13. september 1860 – 15. juuli 1948) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, armeedekindral, tuntud Ameerika ekspeditsiooniväe (AEF) juhatamise poolest esimese maailmasõja läänerindel aastatel 1917–1918. Pershing keeldus Prantsusmaa ja Suurbritannia nõudmistest, et ameeriklaste üksused integreeritaks nende armeedesse ja soovis, et AEF võitleks ühtse üksusena tema juhtimise all. Siiski võitlesid mõned ameeriklaste üksused Briti ja Prantsuse vägede koosseisus. Esimese maailmasõja lõppedes oli Pershingi arvamusel oleks sõda pidanud jätkuma kuni Saksamaa tervikliku okupeerimiseni, et jäädavalt hävitada Saksa militarism. Pershing on ainuke Ameerika Ühendriikide ohvitser, kellele on ta eluajal antud armeedekindrali (General of the Armies) auaste, mis on ühtlasi kõrgeim auaste Ameerika Ühendriikide maaväes. Pershing valis oma eraldusmärkideks neli kuldset tähte, et eristada end teistest kindralitest, kelle auastet tähistati nelja hõbetärniga. Pärast armeekindrali auastme loomist teise maailmasõja ajal muutus ta auaste mitteametlikult võrdseks kuuetärnikindrali omaga, kuid ta suri enne, kui Ameerika Ühendriikide Kongress oleks jõudnud vastava võrdsustamise seadustada. Mõningaid tema rakendatud taktikaid on kritiseeritud nii tolleaegsete kui ka tänapäevaste ajaloolaste poolt. Ta saatis tihti sõdureid rünnakule veristes otserünnakutes, mis põhjustasid kohati AEF-ile märkimisväärseid kaotusi, isegi pärast seda kui teised liitlasriigid sellise taktika hüljanud olid. Pershing oli mentoriks järgmisele USA kindralite generatsioonile, mis juhtis Ameerika Ühendriikide vägesid teise maailmasõja ajal, sh George Marshall, Dwight D. Eisenhower, Omar Bradley, Leslie J. McNair, George S. Patton ja Douglas MacArthur.