Topologi viadukt
Topologi viadukt (rumeenia keeles Viaductul Topolog) on raudbetoonist viadukt Râmnicu Vâlcea linna ja Vâlcele küla vahel Rumeenias. 1440 meetri pikkune endine raudteesild kulgeb üle Doonau lisajõe Topologi oru ning on üks pikemaid ja kõrgemaid kogu riigis. Sillal on 39 sammast, mille keskmine kõrgus on 48 m (suurim kõrgus 50 m). Esimesed plaanid raudteeliini rajamiseks ulatuvad mõnedel andmetel aastasse 1858, mil Ungarile kuulunud Sibiu linna kodanikud pöördusid sellekohase ideega Austria silmapaistva raudteeinseneri ja arhitekti Carl Ritter von Ghega poole. Kiireloomulise ettevõtmise eesmärk oli parandada kaubanduslikku läbikäimist üle Karpaadi mägede Belgradi, Adrianoopoli ja Konstantinoopoliga. Ettepanek Vâlcele – Râmnicu Vâlcea raudtee ehitamiseks esitati esmakordselt riigi valitsusele (või tolleaegsele parlamendile) aruandes 16. juunil 1862. Valcele – Ramnicu Valcea raudteeliin ilmus riiklike kavade hulka ka aastatel 1919, 1920, 1922 ja 1927. Kibedaim vajadus ja tarve raudteeliini rajamiseks ilmnes Teise maailmasõja ajal Wehrmachti armeel sõjamoona ja -tehnika transportimiseks läbi Karpaatide lähimaastiku. Väliuuringutega alustati siiski alles pärast sõda 1949. aastal. Veel aastakümneid hiljem, 1979. aastal peeti eriti vajalikuks vähendada liiklusummikuid Brașovi – Fgărasi – Sibiu vahelistel maanteedel ning lühendada pealinna Bukaresti ja Aradi vahelist rohkem kui 100 kilomeetri pikkust vahemaad. Pärast alternatiivsete marsruutide läbivaatamist koostati esialgne ehitusprojekt, mis nägi 38 km pikkusel maanteetrassil ette mitmeid viadukte, kaks tunnelit (Plostina, 1910 m ja Gibe, 2250 m) ja märkimisväärses mahus pinnase stabiliseerimistöid kogumaksumusega üle ühe miljardi leu (prognoos tolleaegse kursi järgi). Projekteerijatel paluti minimeerida projekti, nii et lisaks väiksematele tunnelitele jääks projekti tõeliseks kunstiteoseks viadukt. Raudteeliiniga maasilla ja tunnelite (mõningatel andmetel kogupikkusega umbes 3,6 km) rajamine nõudis 4000 inimese jõupingutust. Imekombel avati viadukt vastavalt ehitustööde ajakavale aastal 1989, kuigi rajamine ei olnud veel lõpule jõudnud. Nappide rahaliste ressurssidega läbiajamise tõttu vähenes pärast kuus aastat kestnud ekspluatatsiooni liiklus liinil. Sagedased maalihked, üleujutused ja vargused sundisid aastaks 1998 – ehk vähem kui üheksa aastat pärast kasutuselevõttu – silla ekspluatatsiooni lõpetama. Veel tänapäevalgi peetakse seda järelevalveta ja mahajäetud, rööbasteta viadukti mõõtmete ja lühikeseks jäänud eluea poolest muljetavaldavaks rajatiseks liinil 219 Calea ferată Vâlcele – Bujoreni Vâlcea.