Yom Kippuri sõda
Yom Kippuri sõda (heebrea: מלחמת יום הכיפורים‎ Milẖemet Yom HaKipurim või מלחמת יום כיפור Milẖemet Yom Kipur; araabia: حرب أكتوبر‎ ḥarb ʾUktōbar või حرب تشرين ḥarb Tišrīn), tuntud ka kui Jom Kippuri sõda, Ramadaani sõda, Oktoobrisõda, Neljas Araabia-Iisraeli sõda, 1973. aasta Araabia-Iisraeli sõda, oli sõda Iisraeli ja Egiptuse ning Süüria juhitud araabia riikide koalitsiooni vahel. Sõda kestis 6. oktoobrist kuni 25. oktoobrini 1973. Sõda algas koalitsiooni üllatusrünnakuga Iisraelile Yom Kippuri päeval, mis on tähtis juudi usupüha. Egiptuse ja Süüria väed ületasid 1967. aasta Kuuepäevase sõja vaherahuga seatud piirid Siinai poolsaarel ja Golani kõrgendikel. Nii USA kui ka Nõukogude Liit varustasid sõjatehnikaga oma liitlasi ning see tekitas pingeid kahe tuumariigi vahel. Sõda algas Egiptuse jaoks edukalt. Egiptuse väed ületasid kolme päevaga Suessi kanali (nagu plaan ette nägi), kindlustasid end ning jäid vasturünnakut ootama. Süüria armee kooskõlastas Egiptusega oma pealetungi Golani kõrgendikele ning sarnaselt Egiptusega saavutati algul edu Iisraeli vähemuses vägede vastu, kuid nädala aja jooksul suutis Iisraeli armee kosuda ja asuda vasturünnakule, mille tulemusena Iisrael tõrjus Süüria väed oma territooriumilt ning hakkas ohustama Damaskust. Maandamaks Süürial lasuvat pinget, asus Egiptus taas Iisraeli vastu rünnakule, kuid sai hävitavalt lüüa. Iisraeli armee kasutas ära nõrkust Egiptuse kaitseliinides ning ületas Suessi kanali, tungis raske võitluse tulemusena läände ja lõunasse, eesmärgiga piirata ümber kanalit kaitsvad Egiptuse väed. 22. oktoobril kehtis ÜRO abil kehtestatud vaherahu, kuid see lõppes kiiresti, sest kumbki pool süüdistas teist vaherahutingimuste rikkumises. 24. oktoobriks olid Iisraeli väed ümber piiranud Egiptuse 3. armee, mis parandas tugevalt Iisraeli positsiooni. See areng pingestas USA ja Nõukogude Liidu suhteid. 25. oktoobril kehtestati sõja lõpetamiseks teine vaherahu. Sõjategevuse lõpuks olid Iisraeli väed 40 km kaugusel Damaskusest ning 101 km kaugusel Kairost. Iisraeli õhujõud olid samuti tunginud sügavamale Egiptuse ja Süüria territooriumile kui Kuuepäevase sõja käigus. Sõja mõju oli kaugeleulatuv. Kuuepäevases sõjas kibedat kaotust kogenud Araabia maades taastus tänu sõja võidukale algusele eneseusk. Vaatamata ülekaalukale võidule ei tundnud Iisrael end enam võitmatuna, kuna kaotusele oli oldud väga lähedal. Ameeriklaste jaoks oli sõda äratuskellaks, pärast mida hakkasid nad rohkem tegelema Lähis-Ida rahu küsimusega, mis päädis Camp Davidi rahuga. Rahu tulemusel tunnustas Egiptus Iisraeli iseseisvust (esimene Araabia riik, mis seda vabatahtlikult tegi) ning taastas riikide vahel normaalsed suhted. Lisaks andis Iisrael Egiptusele tagasi Siinai poolsaare, mille ta oli Kuuepäevases sõjas vallutanud. Nõukogude Liidu mõju Egiptusele vähenes.