Keskvokaal
Keskvokaal on vokaal, mille hääldamisel on keeleselja kõrgeim punkt keeleselja keskosal ning keel liigub suus tahapoole, kõva ja pehme suulae üleminekukoha suunas.Järelikult, keskvokaal jääb artikulatsioonilt ees- ja tagavokaalide vahele. Eesti keeles on määratletud /õ/ häälikut kui keskvokaali, mis on eesti vokaaldiagrammil märgitud ära /ɤ/ IPA sümboliga. Seda seetõttu, et tema häälduskoht jääb palataalsete ja velaarsete häälikute artikulatsioonikohtade vahele. Kuna keskvokaalid on põhivokaalide (ees- ja tagavokalide) varjundid, siis eesti /õ/ on põhivokaali /e/ varjund ehk /õ/-d hääldades on peaagu kõik sama kui /e/-d hääldades, ent keeleselja esiots ei ole tõusnud, vaid keskosa. Lõuna-Eesti murdeala kaguosas võib kohata ka vene keskvokaali [ɨ], sõnades siis ja mõõk. Lõuna-Eesti murretele on ka omane taga-e, mis sõna moodustumisel ei ole päris sama kui eesvokaal /e/ kui ka keskvokaal /õ/, sest keeleselja tõus jääb nende kahe hääliku moodustumise vahele. Eestile lähimale sugulaskeelele, vadjale, on omane kesk-ɑ.