Tšakrasamvara
Tšakrasamvara ( Samvara , Shamvara ) (tiibeti keeles Khor-lo-sdompa, Khorlo Demchog, Korlo Dompa, Khor lo sdom pa, Khor lo dom pa, Demchog Khorlo, Korlo Demchog) on tantristlik jumalus, kes kuulub raevukate jumaluste herukade (tiibeti k. tRak-thung) hulgas Lootosperekonda. Kui räägitakse Herukast, kasutamata täpsustavat nime, viitabki Heruka Tšakrasamvara le. Sõna heruka pärineb sanskriti keelest ja tähendab raevukat kaitsjat. Sõna moodustavad silbid tähistavad tühjust: he - kõikide nähtuste, dharmade tühi loomus, ru - tuul puhumas läbi kanali, ka - tühjuse ja õndsuse ühtsus. Tšakrasamvara nime võib tõlkida kui ülima õndsuse sõiduk (sanskriti keeles chakra ratas, sõiduk, samvara kohustus, tõotus; õndsus, ekstaas). Tšakrasamvara on peamine jumalus vadžrasattva (vadžra-olendi) praktikates ja kagyu (kagjü) koolkonna traditsioonis. Ta on anuttarajooga tantrates peamine jidam (filosoofilise vaate väljendus ja rollimudel, millega kujustaja püüab samastuda), kuuludes ematantrate klassi, on oluline aspekt Naropa Kuues Joogas ning oli Lama Yeshe jidamiks. Tšakrasamvarat peetakse buda Akšobhja emanatsiooniks. Kuigi Tšakrasamvara kuulub jidamite klassi, jagab ta mõningaid Šiva atribuute. Vastavalt legendile sai hinduistlikust jumal Šivast budistlik Tšakrasamvara ja temaga seotud õpetused toodi Tiibetisse 10. sajandil. Nii Šiva kui Tšakrasamvara arvatakse elavat pühal Kailashi mäel, mis on palverännakute sihiks nii hinduistidele kui Tiibeti budistidele. Kagyu koolkond käsitleb Tšakrasamvara kehastusena 10. sajandil Ida-India ülikuperes sündinud mahasiddha Tilopat, kes pühitseti ühe daakini poolt Tšakrasamvara tantrasse (tiibeti k. kor lo dom pa gyu) ja kellelt õpetus siirdus edasi Naropale, levis Tiibetisse ja süstematiseerus Naropa kuue jooga õpetusena, mis sai kagyu koolkonna keskseks õpetuseks. Paljudes India ja Tiibeti legendides ilmub Tšakrasamvara suurtele budistidele (sealhulgas mahasiddhadele), et anda neile uusi õpetusi. 11. sajandi mahasiddha Krišnatšarja (Krishnacharya), teise nimegaNagpopa (tiibeti keeles Padampa Sangye) sai isiklikult daakinilt juhised ja õpetused Tšakrasamvara tantra kohta. Tšakrasamvarat kujutatakse sinisena, tavaliselt nelja näo ja kaheteistkümne käega. Keskmine nägu on sinine, parempoolne kollane, vasakpoolne roheline, tahapoole vaatav punane. Igal peal on kroon viie kolbaga, millel leekiv pärl. Igal raevuka ilmega näol on kolm silma, märkides kolme aja ületamist. Heruka 12 kätt esindavad 12 nidanat ehk põhjuslikkuse ahelat. Esimene kätepaar hoiab vadžrat ja kella (drilbu), sümboliseerides tarkuse ja oskuslike vahendite ühtsust. Teine paar rebib elevandi nahka, illusioonide kattevarju. Damaru kolmandas paremas käes näitab, et tema "hääl kõlab", kolmas vasak käsi hoiab khatvangad, kolmharki peadega, mis sümboliseerib valgustumise õndsat mõtet. Neljas parem käsi kannab kirvest, mis "lõikab juurelt sünni ja surma". Kolbakauss verega täidetult neljandas vasakus käes viitab kahesuse (olemise ja mitteolemise) ületamisele Viies parem käsi hoiab käes vadžrakirvest, mis lõikab meeleplekid. Viies vasak käsi hoiab lassot, mis seob olendeid läbi elude tarkuse külge. Kuuendas vasakus käes on kolmhark, märkides kolme ilma ületamist. Jumal Brahma pea ripub kuuendas vasakus käes, näidates, et Tšakrasamvara hoidub kõikidest illusioonidest. Tema juuksetutt on kaunistatud kuukettaga, mis on iseloomulik kaunistus Šiva tegutsemist väljendavale vormile. Õlgadel ripub tiigrinahk, juuksed on seatud joogidele omaselt, mis meenutab, et esimestena austasid teda rändavad askeedid Indias. Ta on väljaspool sansaarat ja nirvaanat - selle märgiks seisab ta parem jalg Kalaratril ("Pimedaim Öö"), mis sümboliseerib nirvaanat, ning vasak jalg Bhairaval,sansaara ülevalpidajal. Tšakrasamvarat kujutatakse sageli koos tema šakti daakini Vadžravarahiga, keda ta oma rinnale surub, ristates käed tema selja taga. Vadžravarahi (tiibeti k. Dorje Phagmo) on Kagyu koolkonna liinis üks peamisi jidameid ning tarkuse kehastus.Vadžravarahi hoiab kolbakaussi ning vadžranuga. Ta on alasti ja kirsipunast värvi. Tšakrasamvara praktika "Puhas valgus" (sanskriti k prabhasvara, tiibeti k. odgsal) kolmest peamisest traditsioonist üks pärineb Luipalt, teine Krišnapadalt ja kolmas kaheosaline süsteem Ghantapalt, mis kirjeldab sisemisi ja välimisi mandalaid. Herukamantra: om shri-vajra-he-he-ru-ru-kam-hum-hum-p'hat-dakini-dzala-shambaram-soha.