Kaitsepataljonid (Eesti Vabadussõda)
Kaitsepataljonid olid Eesti Vabadussõja ajal 1918. aastal Kaitseliidu liikmetest moodustatud väeüksused. Kaitsepataljonid moodustati Eesti sõjavägede ülemjuhataja Johan Laidoneri korraldusel 28. detsembril 1918 ja likvideeriti 27. juulist 1919. Lähtudes operatiivolukorrast Vabadussõja rinnetel reorganiseeriti osa kaitsepataljone ka rindeväeosadeks. Kaitsepataljone nimetati algul ka KL Pataljonideks (N: “Kuressaare Kaitse Liidu Bataljon”). Kaitsepataljonide koosseisu kuulusid Sõjavägede Ülemjuhataja poolt 16. jaanuaril 1919 kinnitatud koosseisude alusel: pataljoni ülem, adjutant, arst, asjaajaja (ka laekahoidja), kortermeister (ka majandusülem), püssimeister. Pataljoni koosseisu kuulus 4 roodu, milles igas 4 rühma ja milles igas 8 jagu.