Mali riik
Mali impeerium oli tähtsamaid keskaja riike Lääne-Aafrikas u 1235–1645. Riigi etnilise tuumiku moodustanud malinked rajasid Nigeri ülemjooksu piirkonda esimesed linnad juba 8. sajandil, ent sõltusid tugevasti Ghana riigist kuni 11. sajandini. Saavutas impeeriumi staatuse 13. sajandil, mil malinke päritoluga kuningas Sundiata Keita ühendas Maliga Ghana alad. Kuninga Mansa Musa valitsemise ajal 14. sajandi esimesel poolel ulatus Mali impeerium Atlandi ookeanist Sahara kiltmaani. Samuti oli Mali riik tolleaegse Lääne-Aafrika transiitkaubanduskeskuseks, mille tähtsaimateks linnadeks olid Timbuktu ja Djennè, tihedad kaubandus- ja kultuurisidemed olid ka Põhja-Aafrika islamiriikidega. Kuigi Mali kuningad võtsid omaks islami, järgis valdav osa rahvastikust muistseid paganausulisi kombeid. Riigi suurim eksport oli kuld ning Mali impeerium oli tolleaegses maailmas tuntud oma kullavarude poolest. Kuninga Mansa Musa valitsemise ajal kulla väljavedu Põhja-Aafrikasse kasvas niivõrd, et sellest tekkinud inflatsioon põhjustas majanduskriisi, mis kestis rohkem kui 10 aastat. Ka elavnes Mansa Musa juhtimisel Mali impeeriumis hariduselu: pärast palverännakut Mekasse kutsus kuningas oma riiki araabia arhitekte, saatis noori islamimaadesse õppima ja rajas õppeasutusi, neist kuulsaim oli Timbuktus. 15. sajandil algas Mali impeeriumi nõrgenemine: 1433 vallutasid tuareegid Timbuktu, 15.-16. sajandi vahetusel hõivasid songhaid impeeriumi idaosa. 1670. aastal hävitasid bambarad Mali riigi täielikult.