Johan Sverkersson
Johan Sverkersson (ka Johan I, vanemates allikates tihti Jon; 1201 – 10. märts 1222) oli Rootsi kuningas aastatel 1216–1222. Johan oli kuningas Sverker Karlsson noorema ja Ingegärd Birgersdotteri poeg. Johani ema oli mõjuvõimsa Bjälbo suguvõsast pärineva jarli Birger Brosa tütar. See oli ilmselt ka põhjus, miks Johan Erik Knutssoni surma järel 1216. aastal kuningaks valiti. Johan krooniti 1219. aastal Linköpingis. "Västgötalagens kungalängd" kirjutab Johani kohta, et oma vanuse kohta oli ta lapsik ja heatahtlik. Veel saab sealt teada, et ta valitses kolm talve ja suri 1222. aastal "loomulikku" surma Visningsöl ning maeti Alvastra kloostrisse. Johan jõudis oma lühikesel valitsemisajal korraldada sõjaretke ka Eestisse. Johani vägi sai 1220. aasta suvel enda kätte Lihula linnuse ja selle ümbruse. Varsti pärast Lihula vallutamist naasis Johan Rootsi, kuid seejärel tungisid linnuse alla saarlased. Järgnenud Lihula lahingus 8. augustil 1220 said rootslased lüüa ning langesid ka Johani sugulane jarl Karl Kurt ja tema kantsler, Linköpingi piiskop Karl Magnusson. Johan oli heades suhetes kirikuga ja laiendas kiriklike institutsioonide privileege, kuigi paavst soovis Rootsi troonil näha Erik Erikssoni. Vallalise ja lastetu Johan Sverkersoni surmaga hääbus ka Sverkeri kuningasuguvõsa. Vanemates allikates kasutati Johani kohta nime Jon, mistõttu on teda tihti segi aetud Jon jarliga.