Horvaatia kuningriik (Habsburgide)
Horvaatia kuningriik (horvaadi: Kraljevina Hrvatska; ladina: Regnum Croatiae; saksa: Königreich Kroatien) oli haldusüksus, mis oli aastatel 1527 kuni 1868 olemas Habsburgide monarhias (aastatel 1804 kuni 1867 ka Austria keisririik). Kuningriik oli István Püha krooni maade osa, kuid oli pikka aega Austria keisrivõimu otsene alam, sealhulgas lõpuaastatel. Selle pealinn oli Zagreb. 18. sajandini hõlmas Habsburgide Horvaatia kuningriik vaid tänapäeva Horvaatia loodeosa Zagrebi ümbruses ja väikese rannikuriba Rijeka ümbruses, mis ei olnud Osmanite riigi ega Habsburgide sõjaväestatud piiriala osa. Aastatel 1744 kuni 1868 sisaldas Horvaatia kuningriik alluvat autonoomset kuningriiki, Slavoonia kuningriiki. Slavoonia kuningriigi territoorium võeti tagasi Osmanite riigilt ja oli hiljem mõnda aega Habsburgide sõjaväestatud piiriala osa. 1744. aastal organiseeriti nendest territooriumitest Slavoonia kuningriik ja arvati autonoomse osana Horvaatia kuningriiki.1849. aastal eraldati kaks kuningriiki täielikult ja need eksisteerisid kui kaks eraldi haldusüksust. 1868. aastal ühendati need Horvaatia-Slavoonia kuningriigiks.