Narva Rootsi-Soome Mihkli kirik
Narva Püha Miikaeli kirik ehk Narva Püha Mihkli kirik ehk Narva Rootsi-Soome Mihkli kirik oli rootsi-soome luterlik kirik Narvas aastatel 1805–1944. Rootsiaegses Ingerimaa kubermangu keskuses, kasutas rootsi luterlik kogudus jumalateenistuseks Narva toomkirikut, kui kivikiriku, mille ehitamist soomlased olid alustanud, kinnitas Rootsi valitsus 1645. aastal Narva toomkirikuks ja andis selle rootsi kogudusele ning Soome ja eesti kogudused liideti kokku üheks soome-eesti koguduseks. 17. sajandil ehitatud algne eesti koguduse esimene puukirik hävis 1659. aastal Narva tulekahjus, 2. kirik aga hävis 1704. aastal ning 1704–1727 pidas soome-eesti kogudus oma jumalateenistusi Narva raekoja saalis. Uue kiriku ehitamise loa sai soome kogudus 1726. aastal. 1727. aastal sai ristikujulise põhiplaaniga kirik Narva uuslinnas valmis ja see pühitseti peaingel Miikaeli päeval (mihklipäeval). Soome kogudusega liitusid asumiselt tagasi pöördunud rootslased ja samal aastal asutati rootsi-soome Miikaeli kogudus. Puust tehtud ristikujuline kirik põles 9. augustil 1773. Selle asemele ehitati Narva vanalinna põhjapiirile kivikirik asukohaga Gloria bastionil, aadressil Lese 6 (praegusest Vestervalli tänavast lõuna pool). Ehitis valmis 1805. aastal. 1898. aastal avati kiriku juures seek, kus täielikus pansionis elas 12 mõlemast soost koguduseliiget. Kirikut kasutas rootsi-soome püha Miikaeli kogudus ja Eesti Vabariigi ajal Narva Soome-Rootsi Mihkli kogudus. Eesti Vabariigi algul liideti Narva kirikud, sh ka Narva Rootsi-Soome Mihkli kiriku Soome-Rootsi Mihkli kogudus, Alutaguse praostkonnaga Narva-Alutaguse praostkonnaks. Kirik hävis 1944. aasta märtsipommitamise käigus. Kiriku varemed lammutati 1950. aastatel.