Eneseregulatsiooni teooria
Eneseregulatsiooni teooria (inglise keeles self-regulation theory (SRT)) on teadliku enesejuhtimise süsteem, mis sisaldab enda mõtete, käitumise ja tunnete suunamise protsessi, et jõuda seatud eesmärkideni. Eneseregulatsioon koosneb mitmest etapist ning inimesed peavad panustama oma motivatsiooni, käitumisse ja arengusse vastastiku interakteeruvate mõjutuste võrgustikus. Roy Baumeister, üks juhtivatest sotsiaalpsühholoogidest, kes on uurinud eneseregulatsiooni, väidab, et see koosneb neljast komponendist: soovitava käitumise normid, motivatsioon, mis vastab standarditele, olukordade ja mõtete jälgimine ning tahtejõud. Baumeister koos teiste kolleegidega töötas välja eneseregulatsiooni kolm mudelit eesmärgiga seletada selle kognitiivset kättesaadavust, milleks on eneseregulatsioon kui teadmise struktuur, jõud või oskus. Läbi viidud uurimustes tehti kindlaks, et jõu mudel on üldiselt toetatud, sest see on ajus limiteeritud ressurss ja ainult teatud koguses eneseregulatsiooni võib ilmneda ressurssi ammendumuseni. Eneseregulatsiooni teooriat saab rakendada järgnevates aspektides: impulsikontroll, mis on lühiajaliste soovide juhtimine. Inimestel, kellel on madal impulsikontroll, on kalduvus tegutseda otsekoheselt. kognitiivne kallutatus, mis on tuntud kui kontrolli illusioon eesmärgi saavutamine ja motivatsioon haiguskäitumine Baumeisteri ja ta kolleegide (2007) kirjeldatud neli eneseregulatsiooni komponenti: Standardid: soovitud käitumine Motivatsioon: standardite täitmine Monitooring: olukordade ja mõtete jälgimine Tahtejõud: sisemine jõud, kontrollimaks tunge