Tähtnimetus
Tähtnimetus on muusikas helikõrgust tähistav ladina tähestiku täht või tähtede kombinatsioon. Saksa süsteemis tähtnimetused tulenevad saksa keeleruumist pärit mõiste 'alusheli' (Stammton) nimetustest C, D, E, F, G, A ja H. Altereeritud heli tähistamiseks saksa süsteemis lisatakse alusheli nimetusele vastav sufiks. Alusheli altereerimisel pool tooni üles lisatakse vastavale tähtnimetusele sufiks –is; tervetoon üles lisatakse vastavale tähtnimetusele sufiks -isis; pool tooni alla lisatakse vastavale tähtnimetusele sufiks -es või -s (erandiks on H, mille puhul pool tooni alla altereeritud heli nimetus on B); tervetoon alla lisatakse vastavale tähtnimetusele sufiks -eses või -ses. Inglise süsteemis on alushelidele vastavad tähtnimetused C, D, E, F, G, A ja B. Seega saksa süsteemis H on inglise süsteemis B saksa süsteemis B on inglise süsteemis B♭ Altereerimise tähistamisel inglise süsteemis lisatakse vastavale tähtnimetusele vastav alteratsioonimärk. Näiteks altereerimisel pool tooni üles lisatakse vastavale tähtnimetusele dieesi (♯) märk; tervetoon üles lisatakse vastavale tähtnimetusele dubldieesi (Unable to parse music symbol x) märk; pool tooni alla lisatakse vastavale tähtnimetusele bemolli (♭) märk; tervetoon alla lisatakse vastavale tähtnimetusele dublbemolli () märk. Tähtnimetusega tähistatakse üldiselt absoluutset helikõrgust. Leo Semlek nimetab alushelide tähtnimetusi heli põhinimetusteks ja altereeritud helide tähtnimetusi tulendnimetusteks.