Budistlik mütoloogia
Budistlik mütoloogia Budism tekkis Indias, kus mütoloogiline mõtlemine oli arenenud ja traditsiooniks. Budism arvestas selle olemasoluga ja aktsepteeris ka hinduistliku mütoloogiat. Aja möödudes muutus ka budistlik mütoloogia keerulisemaks. Budistlikud filosoofid mõistsid, et reaalselt midagi sellist ei eksisteeri, kuid mõistsid selle mõju inimestele on positiivne. Näiteks Avalokitesvara on kaastunde kehastus, temale mõeldes või teda kujustades tekkivat inimesel kaastunne ka teiste vastu. Varabudistlik mütoloogia annab hindu jumalustele olulise koha. Tehes nad alluvaks üldisele karma seadusele. Esimesed tekstid, mis on kirja pandud ja mille eesmärk on edasi anda Buddha sõnu, teevad mitmeid vihjeid jumalatele ja deemonitele. Kõige varajasem autentne India allikas on Ašoka sambad, Paljud varabudistlikud monumendid on kaunistatud jumalate, jakšade ja teiste üleloomulike olendite kujutistega. Kuigi budism jaotatakse kolmeks põhisuunaks, ei erine need algbudismi erinevaid aspekte rõhutavad suunad põhiprintsiipides – seetõttu saab rääkida ka üldisest budistlikust mütoloogiast. Peamine üldbudistliku mütoloogia allikas on "Tripitaka", millest ilmselt kõige rohkem huvi mütoloogia seisukohalt pakub "Vinayapitaka" (käitumisõpetuste korv). Mahajaana mütoloogia seisukohalt on olulisemad "Õilsa seadmuse lootos-suutra" ja "Õnneliku maa suutra" Vadzrajana mütoloogia allikateks on eelkõige aga selle suuna kanoonilised tekstid – tantrad. Budistlikule mütoloogiale avaldas Buda Šakjamuni ise ilmselt vähem mõju, kui mõnele teisele oma õpetuse valdkonnale, kuid kindlasti pärineb palju juba tema ajast ja ei saa väita, et algupärane budism oleks mütoloogiast täiesti vaba olnud. Budism vaatab mütoloogilisi olendeid ja jumalusi kui teadvuse loomingut. Seetõttu kaasati budistlikku jumalate panteoni ka teiste rahvaste jumalusi ja teisi mütoloogilisi olendeid, kes säilitasid oma funktsioonid, aga olid allutatud budistlikele põhimõtetele. Samuti mütologiseeriti tegelikult elanud inimesi. Kuid budistliku panteoni suurendamise kõige unikaalsemaks viisiks on kunstlik ja täiesti teadlik mütoloogiliste kujude ja isikute loomine. See kulmineerus I aastatuhande teisel poolel m.a.j, mil loodi vadzrajaana peamised jidamid. Need olid loodud kujustamispraktikate jaoks, kuid omandasid peagi mütoloogilise sisu ja kindla koha mütoloogias. Kui eristada Hinajaana ja Mahajaana mütoloogia erinevust võiks välja tuua kolm põhilisemat punkti: Hinajaanas on oluline Meru mäe maailm, Mahajaanas on olulisemad erinevad budade maailmad; Hinajaanas on dharmad – Buddha õpetused, Mahajaanas on Buddha ise olulisemal kohal; Hinajaanas on Buddha ajalooline isik, Mahajaanas on ta üliinimlik. Hinajaana mütoloogias ilmnesid konservatiivsemad tendentsid, erinevalt algbudismist, mis oli avatum ja dünaamilisem, võimeline oma sisu muutma ning rikastuma. Mahajaana budismi mütoloogiat loetakse üldse rikkamate mütoloogiate hulka maailmas, peaaegu iga suutra esitab mingis mõttes erineva mütoloogia, mida seob ühine lähenemisviis ja hulk põhimõtteid, mille põhjal elemendid välja töötati. Peab mainima, et Buddha ise ei seletanud kosmoloogiat. Tema õpetus ei sõltu nende maailmade olemasolust ega mitte-olemasolust.