Normannide sissetung Lõuna-Itaaliasse
Normannide Lõuna-Itaalia vallutus algas 11. sajandi keskel, kestis enamiku 12. sajandist ja tõi kaasa palju lahinguid ning paljud sõltumatud mängijad vallutasid omale territooriume. Alles hiljem ühendati need Sitsiilia kuningriigiks, mis sisaldas mitte ainult Sitsiilia saart, vaid ka kogu lõunapoolset kolmandikku Apenniini poolsaarest (välja arvatud Benevento, mida vallati lühidalt kahel korral), samuti Malta saari ja osi Põhja-Aafrikast. Sisserännanud normanni röövlid kohanesid Mezzogiornos erinevate langobardi ja Bütsantsi kildkondade teenistuses palgasõduriteks, saates uudised olukorrast Vahemerel kiiresti koju. Need sõjakad rühmad koondusid eri paikades, luues lõpuks oma läänid ja riigid; neil õnnestus ühineda ja tõsta oma staatus de facto sõltumatuseni viiekümne aastaga nende saabumisest. Erinevalt normannide Inglismaa vallutusest (1066), mis leidis aset mõne aasta jooksul pärast ühte otsustavat lahingut, oli Lõuna-Itaalia vallutamine aastakümnete ja paljude väheotsustavate lahingute tulemus. Paljud territooriumid vallutati sõltumatult ja alles hiljem ühendati kõik üheks riigiks. Võrreldes Inglismaa vallutamisega oli see planeerimata ja organiseerimata, kuid jääv.