Vallakohus
Vallakohus (saksa Gemeindegericht) oli seisuslik madalama astme talurahvakohus Venemaa keisririigi Eestimaa kubermangus ja Liivimaa kubermangus ning hiljem eestkoste- ja hoolekandeasutus Eesti Vabariigis. Esimesed vallakohtud lõid 18. sajandi lõpul valgustusajastust mõjutatud baltisaksa aadlikud. Tõenäoliselt asutas esimese vallakohtu 1750. aastal krahv Carl Johann Mellin Tuhala mõisas. Hiljem loodi vallakohtuid eraalgatuslikult veel mitmes mõisas (Vigala (1789), Ääsmäe (1790)). Toonane vallakohus koosnes mõisniku kinnitatud talupoegadest kohtunikest, kes lahendasid väiksemaid talupoegade omavahelisi tüliküsimusi. Vallakohtunikud kinnitas ametisse mõisaomanik, samuti kinnitas ta nende poolt langetatud kohtuotsused, teostades nii tänu rüütlimõisa omandiõigusele patrimoniaalkohtupidamist. Aadlikest mõisaomanike patrimoniaalkohtupidamise tsiviil-ja kriminaalkohtuvõim hõlmas mitte ainult talupoegi, vaid ka mõisates elavaid sakslasi.