Brentano tees
Brentano tees on Franz Brentano raamatus "Psychologie vom empirischen Standpunkte" ("Psühholoogia empiirilisest vaatepunktist", 1874) esitatud tees: "...intentsionaalne ineksistents on omane eksklusiivselt psüühilistele nähtustele. Ükski füüsiline nähtus ei ilmuta midagi sarnast. Ja nõnda saame psüühilisi nähtusi defineerida, öeldes, et nad on niisugused nähtused, mis sisaldavad intentsionaalselt mingit eset." Psüühiliste nähtuste all mõistab vaimuseisundeid ja vaimusündmusi, füüsiliste nähtuste all ei mõtle ta mitte ajuprotsesse, vaid põhiliselt tajutavaid omadusi, näiteks värvus, heli ja soojus. Analüütilises filosoofias tõlgendatakse Brentano teesi kahe teesina: intentsionaalsuse füsikalistlik ega naturalistlik reduktsioon ei ole võimalik; vaimuseisundid ja vaimusündmused ning ainult need on intentsionaalsed.