Isaak Citroën
Isaak Citroën (eesnimi ka Isak, Itsõk, perekonnanimi ka Citron, Tsitron; 19. jaanuar 1878 – surmaaeg teadmata) oli juudi päritolu Eesti ärimees. Tema perekond oli pärit Leedust. Citroën tegutses enne Esimest maailmasõda Tallinnas väikeärimehena, nagu tema isagi. Tema karjäär suurärimehena sai hoo sisse Vabadussõja lõpus. Temast sai Balti Puuvilla Ketramise ja Kudumise Vabriku, Sindi Tekstiilivabriku, Kreenbalti, Eesti Niidi, Unioni nahatööstuse, tööstuslik-kaubandusliku grupi Silva ja Kommertspanga osanik ja juhatuse liige. Ta oli Eesti üks rikkamaid inimesi. Isaak Citroën on kogunud tuntust kui Berliini juudi kogukonna abistaja Weimari Vabariigi aastatel.[viide?] Isak Citron oli Tallinna restoranide, kohvikute ja söögimajade teenijate ühingu auliige.[viide?] 1932. aastal puhkes Balti Puuvilla Ketramise ja Kudumise Vabriku ümber skandaal. Firma peaomanikke Isaak Citroëni ja Konstantin Wachmanni süüdistati aktsiaseltsi raamatupidamise ning aruannete võltsimises kuue aasta jooksul, et saada aktsiaemissioonidest 20 miljonit krooni. Firma oli Eesti Panga kõige suurem võlglane. Citroën määrati kaheks aastaks vanglasse. Ta vabastati 1935. aastal pool aastat enne tähtaega tervislikel põhjustel. Citroën säilitas aktsiad firmas kuni 1940. aastani. Citroën omas siis pea 50% aktsiatest, Robert Bang 25% ja Wachmann 10% aktsiatest. Nõukogude okupatsiooni ajal novembris 1940 ta arreteeriti. 1941. aastal viidi ta Unžlagi Gorki oblastis, kust ta vabanes 22. veebruaril 1942. Tema edasine elukäik, surmaaeg ja -koht on teadmata.