Isotroopkiirgur
Isotroopkiirgur ehk isotroopne antenn on idealiseeritud punktkiirgur, mis kiirgab (või võtab vastu) elektromagnetenergiat isotroopselt, s.t igas ruumisuunas võrdse võimsusega, kusjuures kiirgamine toimub kadudeta (kasutegur 100 %). Isotroopkiirguri suunadiagramm on ringikujuline kõigis kiirguspunkti läbivates tasapindades. Saatevõimsus PTX jaguneb ühtlaselt punktkiirgurit ümbritsevale kerapinnale Akera. Võimsuse pindtihedus SO kaugusel r punktkiirgurist on avaldatav järgmiselt: S O = P TX A kera = P TX 4 π r 2 . {\displaystyle S_{\text{O}}={\frac {P_{\text{TX}}}{A_{\text{kera}}}}={\frac {P_{\text{TX}}}{4\pi r^{2}}}.} Isotroopkiirgur on antennimudel, mida kasutatakse reaalse antenni suunatoime ja seega ka antenni võimenduse iseloomustamiseks. Antenni võimendust isotroopkiirguri suhtes väljendatakse tavaliselt logaritmilise ühikuga dBi (i sõnast isotropic isotroopne).