Alexander von Oettingen
Alexander Konstantin von Oettingen (12. detsember 1827, Visusti mõis, Äksi kihelkond, Tartumaa – 8. august 1905, Tartu) oli baltisaksa usuteadlane. Alexander Konstantin von Oettingen sündis Liivimaa maamarssali Alexander von Oettingeni ja Dorothea Helene von Knorringi pojana. Õppis 1837–45 Võrus H. Krümmeri erakoolis, 1845–46 Tartu Ülikoolis filoloogiat ja seejärel 1846–49 teoloogiat. Täiendas end Erlangeni, Berliini, Bonni ja Rostocki ülikoolides filosoofia, teoloogia ning idakeelte alal. 1850 cand. theol., 1853 mag. theol., 1856 dr. theol. Töötas 1853-1856 Tartu Ülikoolis süstemaatilise usuteaduse eradotsendina ja 1856–1890 professorina. 1873–75 dekaan. Oli 1861–62 Meranos (Itaalia, Lõuna-Tiroolid) esimese evangeelse koguduse asutaja ja õpetaja. Emeriteerus 1890. Asutas 1888 hooldekodu töötute käsitööliste jaoks, oli 1889–1902 vaestelastekooli juhataja. Tõi käibesse sotsiaaleetika mõiste. Alexander Konstantin von Oettingen oli arstiteadlase ja ülikoolirektori Georg Philipp von Oettingeni, füüsikaprofessor Arthur Joachim von Oettingeni ning Liivimaa poliitilises elus aktiivsete ja mõjukate August von Oettingeni, Nicolai von Oettingeni ja Eduard von Oettingeni vend.