Marta Pärna
Marta Pärna (1. detsember 1867 (ukj) Rannu – 16. august 1939 Tartu) oli Eesti naisliikumis- ja haridustegelane. Marta Pärnat on nimetatud Valga esimeseks haritud naiseks ja inimeseks, kes pühendas kogu oma elu isikliku elu asemel oma elukutsele. Alghariduse sai Marta Pärna Rannus. Seejärel õppis ta kaheksa aastat Tallinna Kõrgemas Linna-Tütarlastekoolis, mille lõpetas 1887. aastal kodukooliõpetaja kutsega, samal ajal täiendas ta end ka ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna kava ulatuses. Aastatel 1889–1903 töötas ta koduõpetajana Venemaal, Kaukaasias ja Ukrainas, Krimmis, Vjatkas ja Bakuus. Täiendas end Prantsusmaal Cannesis 1902–1903 kirjandusloo ja arheoloogia alal ning Itaalias Milanos ja Firenzes 1908 kunstiajaloos. 1903–1908 oli Tsarskoje Selos E. S. Levitskaja ühisreaalgümnaasiumis saksa keele õpetaja ja hiljem juhataja abi. 1908. aastal kutsuti Marta Pärna kodumaale, Valgasse asutatava naisgümnaasiumi juhatajaks. Koduõpetajana rikaste lapsi õpetades õppis ta omal käel kirjandust, kunsti ja ajalugu ning kunstiajalugu. Oma töökohad valis Marta Pärna selle järgi, et oleks silmale ilu ning võimalus täiendada teadmisi kunstigaleriides ja arhiivides. Kohavalikul sai määravaks võimalus enesetäiendamiseks ja uue õppimiseks. Ta reisis Lääne-Euroopas, elas Pariisis, Firenzes, Nice'is, Veneetsias ja Monte Carlos. Ta oskas inglise, prantsuse, itaalia, saksa ja vene keelt, huvitus luulest ning uuris Moubliesse'is trubaduuride luulet. Nooruses unistas ta näitlejakarjäärist, kujutles end laval heroiliste naiste osades. Pedagoogitöö kõrval tõlkis eesti keelde maailma kirjandusklassikat.