Videomapping
Videomapping (inglise projection mapping) on tehnoloogia, mis kasutab objekte, tihtilugu mittekorrapäraseid nelinurki, videoekraanina. Videoprojektsiooni ja videomappingu vahe seisneb selles, et videoprojektsioon on enamasti lihtsalt videopildi kuvamine klassikalisele nelinurksele ekraanile. Videomapping kujutab endast juba keerukamat projitseerimist –selleks võivad olla keerulised komplekssed ehitised, lavakujundused kui ka pisemad igapäevaobjektid. Viimase jaoks oli tehnoloogia olemas juba varastel 1960. aastatel shader lamps-i näol. See kujutas endast graafilise pildiga projektorit, millega projitseeriti füüsilisele 3d objektile videopilti või muud sellelaadset struktuuri. Spetsiaalsed tarkvaraprogrammid võimaldavad videopildi lõikamist vastavalt projitseeritava pinna kujule ja vormile. Selleks võivad olla suured komplekssed ehitised kui ka väikesed igapäevaobjektid. Laialdaselt kasutatakse videoprojektsiooni muusikakontserditel, reklaaminduses, installatiivses kunstis, nüüd üha enam ka teatris ja teistes etenduskunstide vormides. Loomaks teistsuguseid dimensioone, optilisi illusioone ning elustmaks liikumatuid objekte. Videopilt on tihtilugu kombineeritud heliga, loomaks audiovisuaalset narratiivi.