Erik XIV
Erik XIV (13. detsember 1533 Stockholm – 26. veebruar 1577 Örbyhus) oli Rootsi kuningas 1560–1568. Erik XIV oli Gustav I Vasa ja Katharina von Sachsen-Lauenburgi vanim poeg, Johan III ja Karl IX vend. Tema järjekorranumber ei tähenda õigupoolest seda, et ta oleks olnud Rootsi 14. Eriku-nimeline kuningas. Johannes Magnus kirjutas Rootsi ajaloo, mille tarbeks ta leiutas Rootsi müütiliste kuningate nimistusse 6 Karli enne Karl Sverkerssoni ja 5 Erikut enne Erik Võidukat. Need kuningad, keda on kujutatud eranditult positiivselt, on välja mõeldud arvatavasti Rootsi printside Eriku ja Johani peale mõeldes, kellele see raamat oligi pühendatud. Kui Erik ja Johan kuningaks said, siis võtsid nad Johannes Magnuse pakutud nummerduse omaks. Kuningaks saanuna (1560, kroonimine 29. juunil 1561 Uppsalas) asutas Erik krahvi ja vabahärra seisused – varem Rootsi aadlikel tiitleid ei olnud. Ta sekkus 1561 Liivi sõtta, võttes juunis vastu Eestimaa aadlike ustavusvande. Erik umbusaldas oma vendi, eriti Soome hertsogit Johanit, ja piiras alates 1561. aastast nende õigusi. 1563 alustas ta Johani vastu sõda, vallutas viimase pealinna Turu ja vangistas Johani koos abikaasaga. Eriku umbusaldas ei piirdunud oma vendadega, vaid laienes teistelegi kõrgaadlikele, näiteks Sturedele. Mitu neist lasi ta hukata. 1563 viis ta Rootsi sõtta Taani, Poola ja Lübecki vastu, alustades Põhjamaade seitsmeaastast sõda. Kosinud edutult Inglismaa kuninganna Elizabeth I, abiellus Erik 1568 soome lihtsõduri Maunu tütre Kaarinaga (rootsipäraselt Karin Mansdotter). Samal aastal kukutati ta vendade Johani ja Karli poolt ning vangistati. Vennad hoidsid teda üheksa aastat vangis, sealhulgas Turu ja Kastellholmi kindluses, kus Erik oli kunagi ise vangis hoidnud oma venda Johanit. 1577 lasi kuningas Johan III oma vanema venna hernesupiga mürgitada.