Hermann Arnold Lezius
Hermann Arnold Lezius (31. märts / 12. aprill 1863 Nõo – 1. juuli 1928 Narva) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik. Lezius õppis aastatel 1870–1871 Blumbergi koolis, aastatel 1872–1879 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1880–1881 õppis ta Tartu Ülikoolis filoloogiat, aastatel 1881–1886 usuteadust (sai aastal 1883 hõbeauraha). Korporatsioon Neobaltia liige. Prooviaastal oli ta aastal 1886 Kuressaare Laurentiuse koguduses Daniel Burchard Lemmi juures. Ordineeriti 15. veebruaril 1887 õpetajaks. Ta oli aastatel 1887–1888 Kuressaare Laurentiuse koguduse adjunktõpetaja, olles selle kõrvalt ka gümnaasiumi ja tütarlastekooli usuõpetaja. Aastatel 1888–1901 oli ta Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja ja ühtlasi Pärnu praostkonna vaimulik koolirevident. Aastatel 1901–1913 oli ta Tartu linna vikaarõpetaja ja ühtlasi õpetaja Zeddelmanni erakoolis, 1902. aasta jaanuarist aprillini oli ta veel Tartu Ülikooli koguduse vikaarõpetaja. Aastatel 1913–1915 oli ta Samaara koguduse õpetaja, teenides sakslasi ja eestlasi. Aastatel 1913–1915 oli ta Siberisse välja saadetud. Aastatel 1917–1922 teenis ta jälle Samaara kogudust. Aastatel 1923–1927, pärast opteerumist, oli ta taas Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Jäi 1927. aastal emerituuri ning elas siis Tartus ja Narvas. Narvas ta ka suri.