Louis Vierne
Louis Victor Jules Vierne (8. oktoober 1870 Poitiers – 2. juuni 1937 Pariis) oli prantsuse helilooja ja organist. Lapsest saati peaaegu pimeda Louis Vierne'i muusikalised anded avaldusid varakult. Pärast provintsikooli lõpetamist astus Louis Vierne Pariisi Konservatooriumi. 1892. aastast oli Louis Vierne organisti assistent Pariisi Saint-Sulpice'i kirikus Charles-Marie Widor'i kõrval. Aastast 1900 kuni surmani oli Louis Vierne Pariisi Jumalaema kiriku peaorganist, mis on tänaseni üks prestiižsemaid töökohti organistile. Sealne orel vajas aga remonti ning selleks pidi Vierne andma Põhja-Ameerikas kontserte. Louis Vierne'i elu oli raske: ta lahutas oma naisest ning Esimeses maailmasõjas hukkusid nii tema vend Renè kui poeg Jaques. Pariisi Jumalaema kiriku orelil esines ta kokku tervelt 1750 korral. Louis Vierne suri ootamatult 2. juuni õhtul 1937 südamerabanduse tagajärjel, kui improviseeris parasjagu viimaseks jäänud kontserdil. Surra Jumalaema kiriku oreli taga oli ka tema eluaegne unistus. Louis Vierne oli tolle aja üks paremaid orelil improviseerijaid. Tema improvisatsioonidega on säilinud ka mõned fonograafi salvestised. Tema loomingut iseloomustavad puhas ja elegantne stiil. Vierne'i harmooniad on romantiliselt rikkalikud, samas puudub tema loomingus sentimentaalsus, mis on omane teisele romantismiajastu suurele oreliheliloojale César Franckile.