Andres Pärl
Andres Pärl (10. november 1903 Kabala vald, Viljandimaa – 8. juuni 1991 Tartu) oli eesti loogik ja psühholoog. Andres Pärl oli põllutöölise poeg. Ta lõpetas 1924 Põltsamaa Ühisgümnaasiumi, 1929 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna, kaitses 1933 väitekirjaga "Meie koolinoorsoo psüühiline laad tema õpilas-ajakirjandusliku loomingu järele" mag. phil. kraadi (1946 vormistati ta ümber pedagoogikakandidaadiks). Ta oli 1930–36 juhutöödel, 1936–40 haridusministeeriumis sekretär, 1940–41 hariduse rahvakomissariaadi referent, 1941–43 Punaarmees, 1943–44 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu käsutuses, 1944–45 Moskva Ülikooli stipendiaat, 1945–47 TÜ pedagoogika kateedri assistent, 1947–48 loogika ja psühholoogia kateedri vanemõpetaja, aastast 1949 dotsent, 1952–72 kateedri juhataja, 1972–78 dotsent, ühtlasi 1948–50 kaugõppeteaduskonna dekaan ja 1955–62 ajaloo-keeleteaduskonna dekaan. Ta on lugenud psühholoogia üldkursust, loogika üld- ja erikursust ning koostanud aastakümneid kasutatud ja mitmes kordustrükis ilmunud loogika õppevahendeid. Andres Pärl oli 1932–35 "Pedagoogilise aastaraamatu" toimetajaid ja 1970 "Psühholoogia lugemiku" (Tartu) toimetajaid. Ta avaldas töid peamiselt loogika vallast. Tal oli umbes 30 teadustrükist. Tema vend August Pärl oli Eesti NSV teeneline kultuuritegelane.