Gustav Felix Rinne
Gustav Felix Rinne (ka Gustav Feliks Rinne; 12. juuni 1831 Reigi – 19. september 1895 Järva-Peetri) oli Eesti vaimulik. Õppis Paide kreiskoolis, aastatel 1845–1849 Tallinna Toomkoolis. Immatrikuleeriti 18. jaanuaril 1850 Tartu Ülikooli usuteaduskonda, oli kohal 19. detsembrini 1853, lõpetas ülikooli teol. kand. astmega. Töötas oma õemehe Karl Gottlieb Behmi internaatkooli õpetajana Viiburis aastatel 1854–1860 Ordineeriti õpetajaks 12. mail 1858. Oli esimeseks vikaariks vastloodud Eestimaa vikaari ametikohale (aastatel 1858–1860). Alates oktoobrist 1860 oli ta Reigi Jeesuse koguduse adjunktõpetaja, 10. mail 1864 kutsuti õpetajaks, õpetajaametisse introdutseeriti 10. jaanuaril 1865. Oli alates 22. märtsist 1865 Saarte-Lääne praostkonna praost. Oli aastatel 1872–1874 (kutsuti augustis 1872) Peterburi Katharina koguduse adjunktõpetaja. Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetajaks kutsuti 7. märtsil 1874 ja introdutseeriti 22. septembril 1874. Järva praostkonna praostiks sai 17. oktoobril 1891. Rinne sai 11. septembril 1879 Eestimaa kirjastuskassa abijuhatajaks ja aastal 1881 Järvamaa koolikomisjonivaimulikuks liikmeks. Ta andis välja kolm eestikeelset lauluõpikut koorilauljatele. Samuti ilmus talt kirjutisi Peterburi Evangeelse pühapäevalehe saksakeelses väljaandes (1867–1872), näiteks eestlaste ebausust, Hirmupäevast 21. oktoobril Reigi koguduses, 1860. aastate lõpu näljahädast Eestis jt. Johann Voldemar Jannsenile oli laulu "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm" sõnade kirjutamisel üheks eeskujuks Gustav Felix Rinne 1868. aastal ilmunud laul "Hioma - ehk issamaa laul". Fredrik Paciuse viis sai talle tuttavaks tööaastatel kõrgetasemelist muusikaõpetust pakunud Behmi poistekoolis, kus kasutati 1856. a-l ilmunud noodivihikut "Russische und finnische Volks-Hymne", mis sisaldas Venemaa ja Soome hümnid nii mees- kui ka segakooridele ning viimase teksti saksakeelses tõlkes nimega "Unser Land".