Kuuenda koalitsiooni sõda
Kuuenda koalitsiooni sõjas (1813–1814) võitis Austria, Preisimaa, Venemaa, Ühendkuningriigi, Portugali, Rootsi, Hispaania ja mitme Saksa riigi koalitsioon lõpuks Prantsusmaad ja ajas Napoleoni Elba saarele maapakku. Pärast hukatuslikku prantslaste sissetungi Venemaale ühinesid Kesk-Euroopa riigid Venemaa, Ühendkuningriigi, Portugali ja Hispaania mässajatega. Oma ümberkorraldatud armeedega ajasid nad aastal 1813 Napoleoni Saksamaalt välja ja tungisid aastal 1814 Prantsusmaale, sundides Napoleoni troonist loobuma ja Bourbonid taastama. Konfliktis võitles 2,5 miljonit sõdurit ja surmade koguarv oli nii palju kui 2 miljonit, sealhulgas kaotused 1812. aasta Vene kampaanias (mõnede hinnangute kohaselt suri ainuüksi Venemaal üle miljoni). Kuuenda koalitsiooni sõjas olid Lützeni (1813), Bautzeni (1813), Dresdeni (1813) lahingud ja eepiline Leipzigi lahing (1813) (tuntud ka kui Rahvastelahing), mis oli Napoleoni sõdade suurim lahing ja tõepoolest suurim Lääne ajaloos enne Esimest maailmasõda. Lõppkokkuvõttes osutusid Napoleoni varasemad tagasilöögid Venemaal ja Saksamaal tema hukatuse seemneteks ning liitlased hõivasid Pariisi, sundides ta troonist loobuma.