Modaalsus (keeleteadus)
Modaalsus on kõneleja hinnang situatsiooni võimalikkuse, vajalikkuse või paratamatuse kohta. Tavaliselt mõeldakse modaalsuse ja modaaltähenduste all vaid hinnangumodaalsust. Nullmodaalne väitlause on lihtsalt mingit situatsiooni väljendav konstateering. Peeter on saarlane. Peeter sõidab kokkutulekule. Modaalsust saame väljendada eesti keeles kõneviisidega ja modaalverbidega(tarinditega). Kõneviis on verbi grammatiline kategooria, millel on oluline osa keele modaalsüsteemis, ja on markeeritud mingi grammatilise tunnusega. Näiteks imperatiiv väljendab deontilist vajalikkust, dünaamiline modaalsus aga võib järelduda kindla, tingiva ja kaudse kõneviisi isikulisest kasutusest. Ta läheb / läheks / minevat homme puhkusele. Modaalsust saab väljendada ka leksikaalselt peamiselt modaalverbide ja muude modaalsete sõnadega nagu näiteks võimalik või võib-olla. Levinuimad modaalverbid on saama, võima ja pidama. Modaalsust sisaldavad veel ka verbid tunduma, ilmnema, adverbid tegelikult, ilmselt, tavaliselt, tihti, alati. Modaalsed võivad olla ka tav-partitsiip ja matu- adjektiiv. See on täiesti mõeldav! Modaalsus jaotatakse vajalikkust ja võimalikkust väljendavaks. Nii vajalikkus-kui võimalikkusmodaalsus jagunevad omakorda episteemiliseks ja mitte-episteemiliseks modaalsuseks. Mitte-episteemiline modaalsus liigitub osalejaväliseks deontiliseks modaalsuseks ning osalejaväliseks mittedeontiliseks modaalsuseks ning osalejasiseseks ehk dünaamiliseks modaalsuseks. (penjam tulema-verb)