Digipööre hariduses
Digipööre hariduses on Eesti elukestva õppe strateegias 2020 välja toodud eesmärk, mis seisneb kaasaegse digitehnoloogia kasutamise õppimises ja õpetamises, kogu elanikkonna digioskuste parandamises ning uue põlvkonna digitaristule juurdepääsu tagamises. Ka haridusvaldkonna arengukava 2035 üheks sihiks on muuhulgas digipedagoogika, mis tähendab, et õpetajad, õppejõud ja koolitajad on teadlikud uute tehnoloogiate arengusuundadest, võimalustest, ohtudest ja kasutusviisidest ning rakendavad tehnoloogiat õppes eesmärgipäraselt. Nutikas õppevara ja -metoodika aitavad õppida ja õpetada köitvalt ja tulemuslikult, anda ja saada vahetut sisulist tagasisidet. Tehnoloogia areng toob endaga kaasa suuri muutusi selles, mida ja kuidas õpitakse. Õppimine toimub üha enam ajast ja kohast sõltumata personaalse õpitee alusel. Õpetamine, õppetöö korraldus ja õpikeskkonnad peavad neid muutusi arvestama. Eestis võib hariduse digipöörde ettevalmistuse algusajaks lugeda aastat 1996, kui algatati "Tiigrihüppe" riiklik projekt, mille raames ühendati kõik Eesti koolid Internetiga. Laiemalt on digipööre organisatsioonides digitaalsetele lahendustele üleminek ja selle mõju ühiskonnale, inimeste heaks toimiv tehnoloogia (digiplatvormid, tehisintellekt jms) ja selle laialdane kasutuselevõtt ning õiglane ja konkurentsivõimeline digimajandus.