Lode
Lode on Vana-Liivimaa põline (Uradel) vasallisuguvõsa. Tõenäoliselt Põhja-Saksamaalt (teistel väidetel Põhja-Itaaliast Lodi ümbruskonnast või Eestist) pärinevad Loded jõudsid Eestisse juba 13. sajandi esimesel poolel, mil Johannes de Lodet on mainitud Saare-Lääne piiskopkonna stiftifoogtina. Stiftifoogti residentsiks sai Kullamaa linnus (saksa keeles Goldenbeck), mille 1234. aastal vallutas Mõõgavendade ordu. Fromhold Lode poolt Saare-Lääne ja Tallinna piiskopile Georg von Tiesenhausenile 1528. aastal esitatud läänistusüriku alusel olevat Taani kuningas Knud VI andnud rüütel Odward Lodele juba aastal 1196 truu teenistuse eest võitluses paganate vastu Eestimaal järgmised mõisad: Wolljell, Kyde, Lechts, Pödes, Isen, Kochtel und Pall[viide?]. Ordu oli sunnitud Lodede Koluvere (saksa keeles Lode) maad hiljem piiskopkonnale tagastama, kuid Johannes de Lode pojad Odewarus Lode ja Henricus Lode, kes ei soovinud Saare-Lääne piiskopile alluda, rajasid Koluvere linnuse, et kindlustada oma võim Kullamaa kihelkonnas. Modena Wilhelmi palvel vallutasid ordurüütlid Koluvere ja tagastasid selle piiskopile. Vennad Loded põgenesid Taanile kuulunud Põhja-Eestisse ja asusid Taani kuninga teenistusse. Lode aadlisuguvõsa oli immatrikuleeritud Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1747, nr 7), Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1746, nr 31), Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1741, nr 54), Rootsi (1631, nr 173) ja Soome (1818, nr 10) rüütelkonda. Lodedele kuulusid Eestis eri aegadel Kukruse, Pahkla, Vana-Sõtke, Meriküla, Kohtla, Kalvi, Sompa, Kelba, Tatruse, Idavere, Vihula, Loona, Aseri ja mitmed teised mõisad.