Engelhardt
Engelhardt on Šveitsi päritolu baltisaksa vana aadlisuguvõsa. 17. sajandil kuulus perekond Engelhardtidele Pärsti, Jäärja ja Ojasoo mõis. 1734. aastal sai Wilhelm Gerhard von Engelhardt Vene aadliku tiitli ning kinnitati ka vapp Suguvõsa immatrikuleeriti 1745. aastal Eestimaa (nr 20, 21), 1747. aastal Liivimaa (nr 26) ja 1841. aastal Kuramaa rüütelkonda (nr 120). Venemaa Riiginõukogu ettepanekul ja keiser Aleksander II nõusolekul kinnitati 22. jaanuaril 1868 Engelhardtide suguvõsa parunitiitel.[viide?] Viljandimaalt Uue-Pärsti mõisast pärit rootsi ooberstleitnant Wilhelm Gerhard von Engelhardt (1690–1775) naturaliseeriti 28. mail 1734 Rootsis ja immatrikuleeriti 1742. aastal nr 1858 all Rootsi rüütelkonda. Robert von Engelhardt sattus koos kolme pojaga (Thomas (venepäraselt Фомa), Caspar (Каспар) ja Michael (Михаил)) 1558. aastal Liivi sõjas Moskva tsaaririigi vägede kätte vangi, kus vandusid truudust Moskva tsaarile Ivan IV Groznõile ning asusid Venemaa sõjaväeteenistusse. Hiljem Thomas von Engelhardt naasis Vana-Liivimaale, vend Michael jätkas sõjaväeteenistust Ungari ja Rootsi sõjaväes ja oli Rootsi kuningriigi dominiooni Vana-Liivimaa Engelhardtide: Liivimaa, Eestimaa, Kuramaa ning Poola (Christopher von Engelhardti suguvõsaharu katkes 1850. aastal parun Wladislav von Engelhardti surmaga) suguvõsaliinide asutaja, keskmine vend Caspar aga jäi Venemaa sõjaväeteenistusse ning oli Smolenski suguvõsaharu asutaja. Kaspari poja Werneri järglastest moodustunud Engelhardtite suguvõsaharud on levisid: Smolenskimaale ning ka hilisemal ajal nedest hargenud suguvõsaesindajate harud Jaroslavlimaale, Mogiljovi, Kurski ja Jekaterinoslavli piirkonda.