Armastuse stiilide teooria
Armastuse stiilide teooria (The color wheel theory of love) oli algselt Kanada sotsioloogi John Alan Lee idee kirjeldada romantilise armastussuhte eri stiile värviratta mudelina. Tänapäeval leiab mudel kasutust inimarmastuse ühe sotsiaalpsühholoogilise käsitlusena. Oma idee rajas ta levinud kreeka- ja ladinakeelsetele mõistetele. Nii näiteks tähistab C. S. Lewise armastust liikidena storgē, philía, erōs ja agapē ("The Four Loves"), kuid nende tähendus võib erineda. Kanada sotsioloog John Alan Lee on oma raamatutes "Colours of Love: An Exploration of the Ways of Loving" (1973) ja "Lovestyles" (1976) määratlenud kuus romantilise armastussuhte jaoks olulist stiili (algselt Lee värviteooria): Lee kirjeldab esmaseid armastuse stiile: erōs – füüsilisel külgetõmbel põhinev kirg lūdus – mänguline, naljatlev armastus storgē – sõprusel põhinev armastus (sõbraarmastus) pragma – pragmaatiline armastus mania – üliemotsionaalne, meeletu romantiline armastus agapē – isetu ja vaimne armastus. J. A. Lee armastuse liikide tüpoloogia kohaselt on erōs, lūdus (ladinakeelne) ja storgē primaarsed ning pragma, mania ja agapē sekundaarsed stiilid, mis annavad koos 9 tertsiaarset armastuse stiili kombinatsiooni. mania ja eros mania ja ludus mania ja storge agape ja eros agape ja ludus agape ja storge pragma ja eros pragma ja ludus pragma ja storge. Lee armastuse stiilid on eksperimentaalselt valideeritud.