Eesti teadussüsteem
Eesti teadussüsteemi organisatsioonilise struktuuri ja toimimise aluseks on teadus- ja arendustegevuse korralduse seadus, millest annab ülevaate kõrvalolev joonis. Eesti teadussüsteemi osadel on täita järgnevad rollid: riigikogu ja valitsus kujundavad poliitika. Riigikogu kinnitab teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni alased strateegiadokumendid ja riigieelarves teadustegevuseks ettenähtud vahendid; kord aastas peab peaminister riigikogu saalis ettekande teadustegevuse strateegia täitmisest; Eesti Teadus- ja Arendusnõukogu 12 liiget suunavad rahvuslikku teadus-, arendus- ning innovatsioonisüsteemi arengut ning annavad neil teemadel valitsusele nõu; ministeeriumid valmistavad ette ning rakendavad valdkondlikud poliitikad; haridus- ja teadusministeeriumi nõustab teaduspoliitika komisjon; haridus- ja teadusministeerium ning majandus- ja kommunikatsiooniministeerium on põhilisteks teadust finantseerivateks ja toetavateks organisatsioonideks, kelle vastutusalas töötavad teadust rahastav Eesti Teadusagentuur ja innovatsioonitegevust rahastav Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus; teadus- ja arendustegevust viivad ellu avaliku sektori teadusasutused (sh ülikoolid) ning erasektori teadusasutused; korralise hindamise on positiivse tulemusega läbinud 20 teadusasutust, kelle hulgas on nii ülikoolid kui avalik-õiguslikud ülikoolid, riigi teadusasutused, avalik-õiguslikud (st oma seaduse alusel tegutsevad) teadusasutused ja era-teadusasutused; lõviosa Eesti akadeemilistest töötajatest on koondunud ülikoolidesse, kus tehakse ka enamik teadustööst; oma seaduse alusel tegutseb Eesti Teaduste Akadeemia, mis sõltumatu kõrge tasemega teadlaste ühendusena aitab kaasa Eesti teaduse ning riigi sotsiaalse ja majandusliku arengu küsimuste lahendamisele.