Liikluskoonus
Liikluskoonus ehk tähiskoonus on liikluskorraldusvahend, mida kasutatakse teedel ja tänavatel liikluse suunamiseks, ohu näitamiseks või tööde ja remonditööde ala märgistamiseks. Liikluskoonused on tavaliselt valmistatud elastsest ja vastupidavast materjalist, näiteks PVC-st, ning neil on erksavärviline ja hästi nähtav pind, tavaliselt oranž või kollane. Need on tavaliselt koonusekujulised, laia alusega, et hoida neid püstises asendis ka tuulistel päevadel või kui neid puudutab sõiduk. Liikluskoonused võivad samuti olla varustatud helkurribadega, et parandada nähtavust öösel. Liikluskoonused on oluline ohutusvahend nii juhtidele kui ka jalakäijatele ning neid kasutavad laialdaselt teedeehitajad, teetööde tegijad ja liiklusohutuse spetsialistid. Euroopa Liidus reguleerib liikluskoonuste nõudeid Euroopa standard EN 13422 "Road vertical signs - Cones". See standard määratleb liikluskoonuste minimaalsed mõõtmed, värvid, valgusnähtavuse nõuded ja muud omadused, mis tagavad liikluskoonuste ohutu ja efektiivse kasutamise teedel ja tänavatel. Eestis on liiklusohutuse valdkonda reguleerivaks seaduseks liiklusseadus, mis sätestab nõuded liiklusohutusele ja liiklusmärkidele ning nende kasutamisele määrusega "Liiklusmärkide ja teemärgiste tähendused ja nõuded fooridele". Lisaks on tähiskoonuste kasutamine reguleeritud määrusega "Nõuded ajutisele liikluskorraldusele". Peamised nõuded liikluskoonustele: Liikluskoonus peab vastama standardile EN 13422 ning olema valmistatud vastupidavast ja elastsest materjalist, näiteks PVC-st. Liikluskoonus peab olema erksavärviline ja hästi nähtav, tavaliselt oranž või kollane. Liikluskoonus peab olema varustatud helkurribadega, et parandada nähtavust öösel või halbades ilmastikuoludes. Liikluskoonus peab olema piisava raskusega, et püsida kindlalt paigal ka tugeva tuule või mööduvate sõidukite korral. Liikluskoonuse tipu kõrgus ei tohi ületada 1,2 meetrit. Liikluskoonus peab olema varustatud helkuriga või ohutuslambiga, kui seda kasutatakse pimedas või hämaras.