ÜK(b)P KK Eesti büroo
ÜK(b)P KK Eesti büroo, Ülevenemaalise Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee Eesti büroo (vene keeles Бюро ЦК ВКП(б) по Эстонии) oli aastail 1944–1947 NSV Liidus Moskvas ÜK(b)P Keskkomitee juures asuv järelevalveorgan, mille tegevuse eesmärgiks oli nõustada EK(b)P juhtkonda ja kontrollida lojaalsust NLKP keskvõimule. 1940. aasta juunipöörde ajal oli analoogseks esinduseks 16. septembril 1940 ÜK(b)P KK otsusega loodud ÜK(b)P KK ja NSV Liidu RKN volinik Eesti NSV-s, kelleks määrati Vladimir Botškarjov. (УПОЛНОМОЧЕННЫЙ ЦК ВКП(б) И СНК СССР ПО ЭСТОНСКОЙ ССР). Büroo loodi 11. novembril 1944 ja likvideeriti juunis 1947. Büroo esimees: 11. november 1944 kuni märts 1946 Nikolai Šatalin (1904–1984) (Шаталин Николай Николаевич) Esimehe asetäitja: 11. november 1944 kuni märts 1946 Georgi Perov (1905–1979) (Перов Георгий Васильевич) [1] Büroo esimees: märtsist 1946 kuni 1947. aastani Georgi Perov Esimehe asetäitja: märtsist 1946 kuni 1947. aastani Viktor Jefremov Liiduvabariikide bürood olid aruandekohustuslikud ÜK(b)P KK EK(b)P KK pidi nende direktiive ja korraldusi täitmiseks võtma. Sageli toimis põhimõte, et olulisemad küsimused arutati enne läbi ÜK(b)P KK Eesti bürool ning alles seejärel tulid need arutlusele EK(b)P KK bürool. Siiski ei olnud Eesti büroo EK(b)P KK bürood dubleeriv institutsioon, s.t üleliidulisel bürool ei arutatud loomulikult kõiki küsimusi. Kui liiduvabariigi juhtkonna mingi otsus või pöördumine Moskva poole üleliidulise büroo esindajatele ei meeldinud, siis tuli see otsus läbi vaadata. Nii näiteks tunnistati ÜK(b)P KK Eesti büroo istungil 5. juunil 1945 ekslikuks Nikolai Karotamme kiri NSV Liidu välisasjade rahvakomissarile Vjatšeslav Molotovile, selles tegi Eesti parteijuht ettepaneku sisse seada diplomaatilised suhted Eesti NSV ja Rootsi vahel. ÜK(b)P KK Eesti büroo esimeheks sai Stalini lähikondlase Georg Malenkovi lähedane kaastööline Nikolai Šatalin, 1946. aastal asendas Šatalini aga Georgi Perov. Lisaks kuulusid büroosse EK(b)P KK esimene sekretär Nikolai Karotamm, rahvakomissaride nõukogu esimees Arnold Veimer ning NKVD/NKGB volinikud. Šataliniga leidis Eesti parteijuht Karotamm teatava teineteisemõistmise ning büroo esines tõesti pigem nõuandja rollis, ent Perov korraldas istungeid mitu korda nädalas ja arutas isegi teisejärgulisi küsimusi. Perov pidas oma kohuseks teha ka hoopis rohkem ettekirjutisi. Võeti vastu otsus, mis kohustas liiduvabariigi juhtkonda osalema massiüritustel. 1946. aastal arutati bürool ka ajakirja Mood küsimust – see oli üks osa G. Perovi ja tema Moskvast saadetud kaaskondlaste võitlusest «kohaliku natsionalismiga. Büroo liikmed: novembrist 1944 kuni septembrini 1945 Nikolai Sazõkin (1910–) (Сазыкин Николай Степанович), samal ajal ka NSV Liidu SARKi ja RJRK volinik Eesti NSV-s; maist 1945 kuni juunini 1947, kindralleitnant Nikolai Gorlinski (1907–1965) (Горлинский Николай Дмитриевич), samal ajal ka NSV Liidu SARKi ja RJRK volinik Eesti NSV-s [2] Nikolai Karotamm Arnold Veimer Ülevenemaalise Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee omas järelevalvebüroosid kõigis uutes nõukogude vabariikides: ÜK(b)P KK Leedu büroo esimees oli hilisem NLKP ideoloogiasekretär Mihhail Suslov; ÜK(b)P KK Läti büroo esimees oli ...