EmDrive
EmDrive või raadiosagedussüvendi põtkur on välja pakutud teoreetiline tõukeseade, mis töötaks vaakumis ega vajaks jõu avaldamiseks kütust. Selle seadme esimene välja pakkuja oli insener Roger J. Shawyer, kes töötas Suurbritannia firmas SPR Ltd (Satellite Propulsion Research Ltd). Shawyer tuli EmDrive kontseptsiooniga välja 2001. aastal ning detsembris 2002 oli väidetavalt valmis ka esimene prototüüp. Algse seadme tehnilised lahendused olid mõeldud ühe lahendusena külma sõja aegsele raketijuhtimissüsteemide probleemile, mille nüüdseks lahenduseks on GPS. EmDrive tekitab tõukejõudu elektromagnetlaine kiirguse surve võimendamise teel läbi resoneeritud lainejuhi. Elektromagnetlaine tekitamiseks kasutatakse magnetroni ning lained suunatakse kinnisesse koonusekujulisse resonantsväärtusega (Q) süvendisse, mille ühe otsa läbimõõt on teisest suurem ja millel on lisaks ees dielektriline resonaator. Selline seade tekitab koonuse kitsama osa poole suunatud tõukejõudu. Elektrienergiat on vaja ainult sisemiste mikrolainete loomiseks ning see seade ei sisalda liikuvaid osi ega vaja kütust või reaktsioonimassi. Kuna selle seadme töörežiim, teooria ja isegi seade ise on vaieldavad, siis on mitmeid argumente, kas EmDrive on revolutsiooniline põtkur või on tegemist võltsmõjude väärtõlgenduste ja katsevigadega. Hetkel on suurimateks etteheideteks sellele tõukeseadmele ning selle taga olevale teooriale, et seda pole katsetatud ei mikrogravitatsioonis ega täielikus vaakumis. 2016. aastal tuli Mike McCulloch Plymouthi ülikoolist välja esimese võimaliku teooriaga, mis võiks seletada seadme tööprintsiipi. Teooria järgi muutub koonuses edasi-tagasi peegelduvate footonite inerts ja kuna selle kompenseerimiseks vajalik Unruh kiirgus oleks väiksem lubatust, siis peaksid footonid liitumiskiiruse säilitamiseks tekitama tõukejõudu.