Klaus Kursell
Klaus Kursell (hukatud 3. juunil 1570 Tallinnas) oli Rootsi sõjaväelane (väliooberst). Pärast Eestimaa aadlike ustavusvande andmist 1561. aasta juunikuus Rootsi kuningale Erik XIV-le sai temast rittmeister Rootsi teenistuses. Kursell juhtis Liivi sõja ajal Rootsi vägesid 1567. aasta alguses talvel edukas Poola vägede vastu peetud Lemsalu lahingus. Lemsalu lahingus saadud kaotuse eest kättemaksuna korraldas poolakate sõjaülem Nicolaus Talwosz (Mikolajus Tolvaiša) suurema väe ja mitme tuhande sakslase ja poolakaga sõjaretke Põhja-Eestisse, kus Kasari jõe ääres (Pajaka mõisa maal) Ruunavere veski juures Läänemaa piiril kohtusid Rootsi ja Poola vägi. Mõlemal poolel võitlesid ka kohalikud aadlilipkonnad. Pärast 1567. aasta 3./13. veebruaril toimunud Ruunavere lahingus saadud kaotust määrati Kursell Läänemere-provintside ülemjuhataja kohalt tagandatud Henrik Klasson Horni asemele ning temast sai samas ka Lihula linnuse valitseja.. Pärast Ruunavere lahingut röövisid ja põletasid poolakad Lääne- ja Harjumaal kuni Tallinnani välja ning tegid suurt kahju. Tema juhtimisel vallutasid rootslased juulis-augustis 1568 Saaremaal taanlastelt Maasilinna linnuse ühes selle juurde kuuluvate endiste ordualadega Saaremaa idaosas ja Muhu saare. 1570. aastal toimus maksmata palkade pärast mõisameeste pealik Klaus Kurselli juhitud Rootsi vastane Tallinna linnuse afäär, nn Klaus Kurselli mäss, mille käigus vallutati rootslastelt Toompea Väike linnus ning Tallinna ja Eestimaa asehaldur vabahärra Gabriel Kristiernsson Oxenstierna vangistati mässajate poolt, mille järel alustas Kursell läbirääkimisi hertsog Magnusega. Pärast Rootsi kapteni Nils Dublari (ka Nils Dobblare) poolt linnuse tagasivõitmist vangistati Kursell. 3. juunil 1570 toodi Kursell Tallinna linnuses kohtu ette. Süüdistatuna Rootsi riigi reetmises hukati ta koos lähimate abilistega pea mahalöömise läbi. Talle kuulus 1558. aastast Liivimaal isalt päritud Sõmerpalu mõis koos Sõmerpalu vasallilinnusega ja 1563. aastast Haeska mõis Martna kihelkonnas Läänemaal.