Range kaitse vajak
Range kaitse vajak (inglise keeles gap in reserve area) on looduskaitsebioloogia mõiste, mis väljendab elurikkuse püsimiseks tarvilikku kaitstavate alade mahu puudust. Eestis tuli see mõiste kasutusele seoses sellega, et kuigi riik suurendas range kaitse all olevate metsade osakaalu 1996. aasta 3%-lt 2002. aastal heaks kiidetud metsanduse arengukavas rohelistega kokku lepitud 10%-le (ja hiljem isegi 12%-le), mis pindalas teeb võrreldes 1996. aastaga viiekordse suurenemise, siis vaatamata sellele on rohelised endiselt vastu väljaspool neid alasid oleva vana majandusmetsa majandamisele ja nõuavad, et ka metsatüübirühmiti oleks iga tüübirühma pindalast vähemalt 10% range kaitse all. Eriti teravaks on see teema läinud salumetsade puhul. Põhjenduseks tuuakse, et kuna Eestis on palju endisele põllumaale kasvanud hall-lepikuid, tuleks oluliselt suurendada viljakates kasvukohtades ehk salumetsas kasvavate vanade kuusikute ranget kaitset. Keskkonnaministeeriumi spetsialistid ja metsateadlased aga toovad esile selle, et kuusikuid ei saa meil väga vanaks kasvatada, eriti endistel põllumaadel, sest kuuse bioloogiline vanus on juurepessu ja teiste kahjustavate tegurite tõttu oluliselt piiratud, mistõttu isegi selliseid metsi range kaitse alla võttes ja neis majandustegevust lõpetades asenduvad need peagi noore metsaga, mis viljakates kasvukohatüüpides saab tõenäoliselt olema hall-lepik. Samuti leiavad metsateadlased, et kuusikute raievanuste vähendamine viljakates kasvukohatüüpides on igati mõistlik ja, et nende metsaseaduse muudatuste eesmärk on tagada jätkusuutlik ja säästlik metsa majandamine ning lihtsustada metsas toimuva tegevuse korraldamist metsaomaniku jaoks. Kuigi samade põhimõtete järgi oleks põhjust rääkida ka range kaitse liiast, ehk siis teatud kasvukohatüübirühmade üleesindatusest range kaitse all olevates metsades, ei ole rohelised tõstatanud küsimust üleesindatuse likvideerimiseks.