Õhupall
Õhupall on täispuhutav veniv kott, mis täidetakse gaasiga, näiteks heeliumi, hapniku või õhuga. Õhupallid võivad olla erikujulised. Õhupalle valmistatakse mitmesugustest materjalidest, nagu kumm, lateks, nailon. Esimesed õhupallid tehti loomade kuivatatud põitest. Kummist õhupalli leiutas Michael Faraday aastal 1824. Õhupalle kasutatakse nii kaunistustena kui ka praktilistel eesmärkidel meteoroloogias, meditsiinis ja transpordis. Juba 18. sajandist alates kasutatakse kuumaõhupalle lennunduses. 27. augustil 1783 tõusis Pariisis Marsi väljakult õhku Jacques Alexandre César Charlesi ehitatud esimene vesinikuga täidetud õhupall. See oli mehitamata ja kõigest 9 kg tõstejõuga. Ta lendas kolmveerand tundi ja kukkus alla 21 km kaugusel Pariisist põhja pool Gonesse'i külas. Maandumisel hävitasid kohalikud talumehed selle sõnnikuharkidega kui kuradi tööriista. Õhupallide täitmiseks kasutatakse põhiliselt pumpasid, mille hulgas võib olla nii käsipumpi kui elektrilisi pumpi. Väikeseid õhupalle saab ka suuga täis puhuda (õhku tuleb sisse hingata nina kaudu ja välja hingata suu kaudu).