Matuste arheoentomoloogia
Matuste arheoentomoloogia on kohtuekspertiisi entomoloogia teadmiste kasutamine arheoloogias ning nende põhjal putukate fauna seostamine arheoloogiliste inimsäilmetega, et mõista matusetalituse eel, ajal ja peale seda toimunud sündmusi. Arheoentomoloogia kui arheoloogilistest kontekstidest avastatud putukate kasutamine arheoloogilisel tõlgendamisel on kasutusel olnud mitmetes projektides ning sai alguse Suurbritannias 1960ndate lõpus (Coope ja Osborne 1967). Algselt oli nende uurijate eesmärk tegeleda paleoentomoloogiaga ehk pinnasest leitud putukate kestade järgi mõtestada looduslikke muutusi kindlatel aladel. Putukate kitiinist osadel on soodumus säilida väga erinevates keskkondades ja need võivad olla ainukesed orgaanilised asjad, mis üldse selles keskkonnas on säilinud (Ponel 1993). Putukate välisskeleti säilimisele aitab kaasa nende keemiline vastupidavus, mille tõttu need hävivad peamiselt ainult füüsikalise purustamise tulemusel.