SKT elaniku kohta
SKT elaniku kohta ehk sisemajanduse kogutoodang ühe inimese kohta on mingi piirkonna (tavaliselt riigi) majandusliku arengutaseme näitaja. SKT elaniku kohta arvestamiseks jagatakse sisemajanduse kogutoodang elanike arvuga. Riikide SKT elaniku kohta ostujõu pariteedi alusel väljendatakse kohaliku valuuta ostujõu järgi USA dollarites. See tagab hindade ja kulutuste rahvusvahelise võrreldavuse. "The World Factbooki" andmetel oli aastatel 2004–2006 kõrgeim SKT elaniku kohta Bermuda saartel (69 900 dollarit elaniku kohta), Luksemburgis (68 800), Jerseyl (57 000), Ekvatoriaal-Guineas (50 200) ja Araabia Ühendemiraatides (49 700). Madalaim SKT elaniku kohta oli Malawis, Somaalias, Komooridel ja Saalomoni Saartel (600 dollarit elaniku kohta) ning Kongo Demokraatlikus Vabariigis (700). Eestis oli "The World Factbooki" andmetel SKT elaniku kohta 2006. aastal 19 600 USA dollarit, Maailmapanga andmetel 2007. aastal 21 104 USA dollarit elaniku kohta. 2010. aastal oli SKT elaniku kohta 19 000 dollarit elaniku kohta. SKT elaniku kohta ei sobi ühiskonna heaolu näitajaks, sest see ei arvesta inimeste haridustaset ja tervishoiusüsteemi olukorda riigis. Seda arvestab inimarenguindeks. Selle indeksi arvestamiseks kasutab ÜRO Arenguprogramm ostujõu pariteedi järgi ümber arvestatud SKT elaniku kohta. Selle programmi andmetel oli aastal 2004 kõrgeim SKT elaniku kohta Luksemburgis (69 961 dollarit elaniku kohta), USAs (39 676), Iirimaal (38 827), Norras (38 454) ja Islandis (33 051). Madalaim SKT elaniku kohta oli Tšaadis (209 dollarit elaniku kohta), Mauritaanias (194), Bangladeshis (187), Nepalis (149) ja Keenias (114).