Tõe liiasusteooria
Tõe liiasusteooria ehk redundantsiteooria (ladina keeles redundans 'üleliigne') kohaselt on tõe mõiste ülearune. Tõesus ei ole väite omadus. Väita midagi ning öelda, et väidetu on tõene, on selle arusaama kohaselt üks ja seesama. Näiteks on väide «Lumi on valge» võrdne lausega «On tõsi, et lumi on valge». Tõe liiasusteooria näitabki, et tõe mõiste on liigne. Tõe liiasusteooria on 20. sajandil olnud üks populaarsemaid lähenemisviise tõele, olles saanud Gottlob Frege, Frank P. Ramsey, Alfred Ayeri ja Willard Van Orman Quine'i selgesõnalist käsitlust. Lisaks sellele on redundantsiteooria olnud paljude hiljutiste tööde keskmes (näiteks Hartry Field ja Paul Horwichi töödes). Üks liiasusteooria populaarsuse põhjus on antimetafüüsiline hoiak – arvatakse, et see suudab purustada tõe olemuse mõistatuse. Teooria populaarsuse teine ​​põhjus puudutab tõsiasja, et tõde on semantiline mõte nagu viide, tähendus ja sisu. Paljud filosoofid vaevlevad semantiliste mõistete mõistmisega ning seepärast on liiasusteooria neile köitev, kuna see viitab sellele, et tõe mõiste on tarbetu.