Pumpelektrijaam
Pumpjaam ehk pumpelektrijaam ehk pumphüdroelektrijaam ehk pumpjõujaam ehk hüdropumpjaam ehk hüdroakumulatsioonijaam on hüdroelektrienergiat salvestav rajatis, mida kasutatakse elektrienergia nõudluse tasakaalustamiseks. Sisuliselt on see energiasalv. Energia salvestamiseks kasutatakse gravitatsiooni potentsiaalset energiat, pumbates vett madalamast veehoidlast kõrgemasse. Pumpamiseks kasutatakse tavaliselt odavamat elektrienergiat vähese tarbimise ajal. Suure energianõudlusega aegadel lastakse ülemise veehoidla vesi elektri tootmiseks läbi hüdroturbiinide. Kuigi kaod süsteemis muudavad jaama energianegatiivseks, on tegu siiski efektiivse viisiga elektrisüsteemi stabiliseerimiseks. Pumpjaamad võimaldavad salvestada katkendlike energiaallikate (päikese, tuule ja teised taastuvad energiaallikad) või liigset stabiilsete allikate (põlevkivi, tuuma) energiat suurema energiakoormusega aegadeks. Võrreldes sarnase nimivõimsusega hüdroelektrijaamadega on pumpjaamade veehoidlad palju väiksemad ja tööperioodid on tihti lühemad kui pool päeva. Pumpjaam on kõige suurema salvestusvõimega elektrivõrgu salvestusmeetod. 2017. aastal olid sellised jaamad 95% kogu maailma võrguga ühendatud salvestusmahust. Süsteemi kogu kasutegur on 70–80% või lausa 87%. Pumpjaamade põhiline negatiivne aspekt on spetsiifilise asukoha vajadus. Olulised on nii geograafiline kõrgus kui ka vee kättesaadavus. Sobilikud asukohad on mägedes, kus võib olla looduslikku ilu. See tekitab rajamisele ökoloogilisi ja sotsiaalseid probleeme. Mitmed väljapakutud uued kohad on olnud tööstuspiirkondades, näiteks vanades kaevandustes. Euroopa Liidu määrustes on seda tüüpi rajatist nimetatud pumpelektrijaamaks, kuid mitmes teadustöös ka pump-hüdroakumulatsioonijaamaks.