Retiarius
Retiarius (mitmus retiarii; 'võrguheitja') oli Vana-Rooma kergerelvastusega gladiaator. Retiarius on kergesti äratuntav oma omapärase varustuse järgi: võrk (rete), kolmhark (fuscina või tridens) ja pistoda (pugio), ning kaitsevarustuseks käelaba ja -vart kaitsev manica ja õlakaitse galerus. Galerus oli tihti võitleja vasakul õlal (sõltus käelisusest), ning kaitses olenevalt mudelist ka kaela, samuti olid galerus'ed tihti erinevalt dekoreeritud. Retiarius kandis manica't erinevalt teistest gladiaatoritest tihti vasakul käel, et parema käega sujuvamalt võrku kontrollida. Retiarius võitles peaaegu alasti, kandes vaid niudevööd (subligaculum). Ta oli ainsana gladiaatoritest ilma kiivrita ning seetõttu ei saanud ta oma isikut varjata. Samuti ei kasutanud retiarius kilpi. Retiarius'ed ilmusid võitlejana Rooma riigi areenidele 1. sajandil pKr, 2. ja 3. sajandil olid nad tavalised võitlejad. Retiarius'e vastaseks oli põhiliselt raskerelvastusega secutor, kes kandis nähtavust piiravat raudkiivrit, suurt kilpi ja lühikest mõõka. Kolmhargiga kiireid torkeid ja petteliigutusi tegeva retiarius'e eesmärgiks oli vastase tähelepanu hajutamine, et talle edukalt võrk peale heita, vastane sisse mässida ning kolmhargiga rünnata. Teine taktika oli heita võrk üle kilbi ja see secutor'il käest rebida, misjärel vastane oli kaitsetu kolmhargi eest. Kui võrguheide ebaõnnestus ja retiarius oli sunnitud võrku tagasi tõmbama, järgnes secutor'i kiire rünnak. Retiarius'e elu olenes tema osavusest võrguheitmisel, enamasti tuli nende heitluses võitjaks secutor.