Lämmastiku oksiidid
Lämmastiku oksiidid on lämmastiku binaarsed ühendid hapnikuga. Kuna lämmastik võib keemiliste ühendite koostises omada mitmeid stabiilseid oksüdatsiooniastmeid, siis ka lämmastiku oksiide on mitmeid. Kõik lämmastiku oksiidid on normaaltingimustel gaasilised. Lämmastiku tuntumate oksiidide alla kuuluvad: Dilämmastikoksiid ehk naerugaas, valem N2O, lämmastiku oksüdatsiooniaste +I; Lämmastikmonooksiid (ka lihtsalt lämmastikoksiid), valem NO, lämmastiku oksüdatsiooniaste +II; Dilämmastiktrioksiid, valem N2O3, lämmastiku oksüdatsiooniaste +III (ühendit käsitletakse ka lämmastikmonooksiidi ja lämmastikdioksiidi seguna, kuna N2O3-s sisalduv lämmastikevaheline side on ebastabiilne ning N2O3 disproportsioneerubki stabiilsemateks oksiidideks); Lämmastikdioksiid, valem NO2, lämmastiku oksüdatsiooniaste +IV (esineb ka dimeersel kujul N2O4), happeline oksiid (vees lahustumisel moodustab lämmastikushapet HNO2 ja lämmastikhapet HNO3); Dilämmastikpentaoksiid, valem N2O5, lämmastiku oksüdatsiooniaste +V (ühendit käsitletakse ka lämmastikhappe anhüdriidina ning vees lahustumisel moodustabki HNO3). Lämmastiku oksiidid satuvad atmosfääri põlemisprotsesside käigus (nt automootorites) ja käituvad atmosfääri saasteainetena. Keskkonnakaitse-alastes dokumentides tähistatakse lämmastiku oksiide NO ja NO2 üldistatud lühendiga NOx, NOx või NOX. Lämmastiku happelised oksiidid (nt NO2) tekitavad õhuniiskusega reageerides happesademeid. Dilämmastikoksiid käitub aga kasvuhoonegaasina.