Blutzeuge
Blutzeuge ( saksa keeles 'veretunnistaja') oli Natsi-Saksamaal termin, mida kasutati Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei (NSDAP) ja sellega seotud organisatsioonide tapetud liikmete kohta, keda peeti märtriteks. Terminit Blutzeuge kasutati natsipropagandas 1930. ja 1940. aastatel, kujundades "langenud" natside kangelaskultust, kes mõrvati Saksamaal Weimari vabariigi ajal toimunud poliitilise vägivalla käigus ja pärast kontrolli haaramist 1933. aasta jaanuaris. Selle mõiste varajane kasutus oli Adolf Hitleri pühendus "Mein Kampfi" alguses, mille ta pühendas kuueteistkümnele NSDAP liikmele, kes surid 1923. aasta Õllekeldriputšis.