Veereostus
Veereostus ehk vee reostumine on suure hulga saastunud vee jõudmine inimtegevuse tagajärjel veekogusse (järve, jõkke ookeanisse jt) või põhjavette (põhjaveereostus). Veereostus tekib siis, kui saasteained segunevad nende veekogudega. Saasteained võivad pärineda ühest neljast peamisest allikast: reoveeheitmed, tööstustegevus, põllumajandustegevus ja linnade äravool, sealhulgas sademeveed. Veereostus on kas pinnavee või põhjavee reostus. Selline reostus võib põhjustada mitmeid probleeme, näiteks veeökosüsteemide halvenemist või vee kaudu levivaid haigusi, kui inimesed kasutavad reostunud vett joogiks või niisutamiseks. Teine probleem on see, et veereostus vähendab ökosüsteemi teenuseid (näiteks joogivee pakkumine), mida veevarud muidu pakuksid. Kuigi looduslikud nähtused, nagu vulkaanipursked, veeõitsengud, tormid ja maavärinad võivad samuti põhjustada suuri muutusi vee kvaliteedis ja ökosüsteemis, ei loeta neid vee reostajateks. Vett nimetatakse reostunuks siis, kui seda ei saa kasutada mõneks soovitud otstarbeks. Veereostusel on palju põhjuseid ja tunnuseid. Suurenenud toitainete sisaldus vees võib viia eutrofeerumiseni. Orgaanilised jääkained, näiteks heitveed, mis on jõudnud mingisse veekogusse, vajavad lagunedes lisa hapnikku, mille tagajärjel võib tekkida veekogus hapnikuvaegus ja see omakorda muuta kogu veekogu ökosüsteemi. Hapnikuvaegus võib tekkida ka tööstusest mingisse veekokku juhitud termilise vee ehk soojussaastega. Oluline veereostuse põhjustaja on ka tööstusvete – mis võivad sisaldada raskmetalle, ravimite jääkprodukte, orgaanilise mürke, õlisid jt – jõudmine veekokku. Probleemne on ka muda äravool näiteks ehitusplatsidelt, maha raiutud metsade alalt, põllumajandusest, mis võivad takistada päikesekiirguse jõudmist veesambasse, mistõttu kannatab taimede fotosüntees ja võivad tekkida taimestikuta veealad, mis ei ole osa looduslikust ökosüsteemist. Veereostusele viitavad tavaliselt vee(kogu) kvaliteedi langus, veekogu kinnikasvamine, vee ebameeldiv lõhn, veeõitsengud jt. Veereostuse allikad on kas punkt- või mittepunktipõhised allikad. Punktallikatel on üks kindlakstehtav põhjus, näiteks vihmaveekanalisatsioon, reoveepuhastusjaam  või õlireostus. Mittepunktipõhised allikad on hajusamad, näiteks põllumajanduslik äravool. Reostus on kumulatiivse mõju tulemus aja jooksul. Reostus võib esineda mürgiste ainete (nt nafta, metallid, plastid, pestitsiidid, püsivad orgaanilised saasteained, tööstusjäätmed), stressitingimuste (nt pH muutumine, hüpoksia või anoksia, temperatuuri tõus, liigne hägusus, soolsuse muutused) või patogeensete organismide sissetoomise kujul. Saasteainete hulka võivad kuuluda orgaanilised ja anorgaanilised ained. Termilise reostuse sagedaseks põhjuseks on vee kasutamine jahutusvedelikuina elektrijaamades ja tööstustootmises. Veereostuse kontrollimiseks on vaja asjakohast infrastruktuuri ja majandamiskavasid ning õigusakte. Tehnoloogilised lahendused võivad hõlmata kanalisatsiooni parandamist, reoveepuhastust, tööstusliku reovee puhastamist, põllumajandusliku reovee puhastamist, erosioonitõrjet ja linnade äravoolu kontrollimist (sealhulgas sademevee juhtimine).