Ühiskondlik leping
Ühiskondlik leping on teooria oletatavast lepingust riigi kodanike vahel riigi moodustamiseks. Eeldatakse, et sellega, et nad riigi territooriumil elavad, on kõik riigi kodanikud lepinguga nõustunud. Ühiskondliku lepingu olulisemad teoreetikud olid Jean-Jacques Rousseau, Thomas Hobbes ja John Locke. Ühiskondliku lepingu teooria on normatiivne ettepanek (mitte ajaloolisele tõele pretendeeriv arusaam), kuidas oleks hea ühiskonda käsitleda. Käsitluse eesmärgiks on allutada riigivõim mõistuslikule toimimisele ja juurutada võrdsust. Ühiskondliku lepingu teooria rajajaks peetakse Thomas Hobbesi (1588–1679). Teooria oli väga populaarne valgustusajal. Teooria eelduseks on inimeste põhimõtteline võrdsus. Oma klassikalises vormis sisaldab ühiskondlik leping kolme elementi: luuakse hüpoteetilise "riigivaba" ühiskonna kuvand ühiskondliku lepinguga liituvad inimesed võtavad omaks, et ainult täidesaatev võim suudab tagada turvalisuse ja stabiilsuse ühiskondlik leping kohustab kodanikke respekteerima ja järgima riiki tänuks selle eest, et ainult poliitiline süsteem suudab tagada stabiilsuse ja turvalisuse