1. Jalaväerügement
1. Jalaväerügement (algselt 1. Jalaväepolk) oli Eesti Rahvaväe, Kaitseväe ja sõjaväe kaadriväeosa asukohaga Narvas. 1. Jalaväepolgu asutamise päevaks loeti 12. (vkj)/25. aprill 1917, mil Venemaa Ajutise Valitsuse Tallinna merekindluse staabis registreerusid Vene armee Eesti rahvusväeosa 1. Eesti jalaväepolgu 16 eesti ohvitseri ja 13 sõdurit. 1922. aastal nimetati 1. Jalaväepolk ümber 1. Jalaväerügemendiks ja roodud kompaniideks. 1928. aasta sõjaväereformi käigus moodustati rügementide asemel üksikud jalaväepataljonid, 1. jalaväerügement Narvas ja 7. olid aga juba rahuajal jalaväerügemendid. Rügemendi rahuaegsesse koosseisu kuulus staap, kolm pataljoni, sidekomando (neli jagu), pioneerikomando, suusk-jalgratturkomando (kolm jagu), ratsakomando (kaks jagu), töökompanii (kaks rühma) ja ambulants, kokku 1713 meest ja 80 hobust. 1. Jalaväerügemendi koosseisu kuulus ka Eesti Vabariigi riigivanema residentsi – Oru lossi garnison. 1. Jalaväerügemendi osad paiknesid Narva Hermanni ja Jaanilinna linnuses Narva jõe mõlemal kaldal. Rügement likvideeriti 23. detsembril 1940.