Filtripank
Filtripank on signaalitöötluses kasutatav ribapääsfiltrite massiiv, mis eraldab sisendsignaali mitmeks komponendiks, millest igaüks kannab algsignaali ühte sagedusala. Seda on näha filtripanga struktuuri joonisel, kus sisendsignaal võetakse lahti erinevate sagedustega komponentideks. Filtripanga dekompositsiooniprotsessi nimetatakse analüüsiks (mis tähendab signaali komponentide uurimist igas alamribas). Analüüsi väljundeid nimetatakse alamribasignaalideks; alamribasignaale on sama palju kui on filtripangas filtreid. Rekonstrueerimisprotsessi nimetatakse sünteesiks, mis tähendab filtreermisprotsessi tulemusel saadud täieliku signaali taastamist alamribasignaalidest. Analüüsi filtripanga väljundeid saab töödelda eraldi ja siis panna kõik alambribasignaalid kokku üheks signaaliks kasutades sünteesi filtripanku, nagu seda on näha analüüsi ja sünteesi filtripankade joonisel. Digitaalses signaalitöötluses kasutatakse terminit "filtripank" ka vastuvõtjate panga kohta. Nende erinevus seisneb selles, et vastuvõtjad teisendavad alamribasid madalale kesksagedusele, mida saab diskreetida väiksema kiirusega. Sama tulemust saab mõnikord saavutada ka alamribasignaale aladiskreetides. Teine filtripankade rakendus on signaali pakkimine, kui mõned sagedused on tähtsamad kui teised. Pärast dekompositsiooni saab tähtsad sagedused pakkida peene eraldusvõimega. Väikesed erinevused nendel sagedustel on tähtsad ja tuleb kasutada pakkimisskeemi, mis säilitab need erinevused. Samas vähem oluliste sageduste puhul saab kasutada jämedamat pakkimisskeemi, kuna need ei pea olema nii täpsed ja väikeste detailide kaotamine on aktsepteeritav. Mõned filtripangad töötavad peaaegu täielikult aegruumis, kasutades signaali väiksemateks ribadeks jagamiseks mitmeid filtreid, näiteks kvadratuurpeegeldusfiltreid või Goertzeli algoritmi. Teised filtripangad kasutavad Fourier' kiirteisendust (FFT) signaali sagedusruumi viimiseks, ning seejärel töötlevad seda seal.