Ene-Mall Vernik-Tuubel
Ene-Mall Vernik-Tuubel (7. veebruar 1945 – 21. jaanuar 2021) oli eesti psühholoog, haridustegelane ja koolijuht. Ta lõpetas 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal. 1975. aastal sai psühholoogiakandidaadiks Moskva Üld- ja Pedagoogilise Psühholoogia Teadusliku Uurimise Instituudis väitekirjaga "Соотношение формальных и содержательных компонентов мышления при построении моделей задачи в процессе ее решения (на материале решения физических задач)" Aastatel 1968–1970 töötas ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis vanemlaborandina, 1970–1973 oli Moskva Üld- ja Pedagoogilise Psühholoogia Instituudi aspirant. Alates 1973. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi pedagoogika ja psühholoogia kateedri õpetajana, hiljem vanemõpetajana, 1983. aastast dotsendina. Aastatel 1988–1989 oli ta Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi dotsent. Aastatel 1990–1993 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli vanemteadur, arengu-uuringute labori juhataja ja professor. Aastatel 1993–1995 oli ta Kultuuri- ja Haridusministeeriumi koolituspoliitika osakonna juhataja, 1995–2001 Pühajärve Põhikooli direktor, 2002–2007 Haridus- ja Teadusministeeriumi koolivõrgu büroo Lõuna-Eesti piirkonna peadirektor, 2007–2008 Haridus- ja Teadusministeeriumi koolikorralduse osakonna kuraator ja 2008–2015 Haridus- ja Teadusministeeriumi kutse- ja täiskasvanuhariduse osakonna nõunik. Ene Mall Vernik-Tuubel oli MTÜ Eesti Haridusfoorum asutajaliige, toimkonna esimees 1995. ja 1996. aastal, toimkonna liige aastatel 1997–2005. 2020. aastal kuulus Eesti Haridusfoorumi uurimisrühma, mis analüüsis ja üldistas õpilaste, õpetajate ja lapsevanemate distantsõppe kogemust 2019/2020. õppeaastal. Ta kureeris mitmeid rahvusvahelisi ja üle-eestilisi haridusprojekte (nt kaasav haridus, kvaliteedijuhtimine koolis) ja oli aktiivne täienduskoolitaja.