Tööstuslik radiograafia
Tööstuslik radiograafia on elutute objektide ja nende sisemuse vaatlemine, kasutades ioniseerivat kiirgust. Peamiselt kasutab tööstuslik radiograafia röntgeni- ja gammakiirgust, kuid kujutiste saamiseks kasutatakse ka neutroneid, müüoneid ja prootoneid. Tööpõhimõte on lihtne: röntgeni- või gammakiirgus suunatakse huvipakkuva objekti poole ja teisele poole objekti pannakse detektor, mis mõõdab, kui palju kiirgust läbib seda objekti. Mida paksem on materjal, seda vähem kiirgust seda läbib, ning kuna pragudes ja kahjustustes on materjal õhem, läbib neid kohti rohkem kiirgust. American Society of Non-Destructive Testing (ASNT) järgi kasutatakse tööstuslikus radiograafias kujutise saamiseks kolme sorti tehnikat: film-, kompuuter- ja digitaalset radiograafiat. Radiograafia sai alguse 1895. aastal, kui Wilhelm Conrad Röntgen avastas röntgenikiired. Gammaradiograafiat hakati rohkem kasutama alles Teise maailmasõja ajal. Nii neutroneid kui ka prootoneid hakati radiograafiliste piltide saamiseks enam kasutama alles 20. sajandi viimasel kümnendil.