Paul Klee
Ernst Paul Klee (18. detsember 1879 Münchenbuchsee, Šveits – 29. juuni 1940 Muralto, Šveits) oli Saksamaa kodakondsusega maalikunstnik ja graafik, kelle mitmekülgset loomingut seostatakse nii ekspressionismi, konstruktivismi, kubismi, primitivismi kui ka sürrealismiga. Klee oli tihedas kontaktis rühmitusega Der Blaue Reiter ning eksponeeis selle teisel näitusel 1912. aastal oma graafikat. Kuni selle ajani peamiselt graafikuna tegutsenud kunstnikul aitas maalikunstnikuna läbi murda 1914. aastal koos August Macke ja Louis Moilliet'ga ette võetud reis Tuneesiasse. Nagu ta sõber vene maalikunstnik Vassili Kandinsky, õpetas Klee 1920. aastast Bauhausis, algul Weimaris ja hiljem Dessaus. 1931. aastast oli ta Düsseldorfi Kunstiakadeemia professor. Pärast natsistlikku võimupööret ta vallandati ning ta läks eksiili Berni, kus alates 1934. aastast sündis raskest haigusest hoolimata ulatuslik hiline looming. Kunstnikutöö kõrval kirjutas ta kunstiteoreetilisi käsitlusi, nagu näiteks "Schöpferische Konfession" (1920) ja "Pedagoogiline visandiraamat" ("Pädagogisches Skizzenbuch", 1925). Paul Klee kuulub 20. sajandi olulisimate klassikalise modernismi esindajate hulka kunstis. Klee eksperimenteeris värviteooriaga ja uuris seda sügavuti. Tema loengusarja "Kirjutised vormi ja disaini teooriast" ("Schriften zur Form und Gestaltungslehre", inglise keeles "Paul Klee Notebooks") peetakse modernistliku kunsti jaoks sama tähtsaks kui Leonardo da Vinci "Traktaati maalimisest" renessansskunsti jaoks.