Parsimine
Parsimine ehk süntaksianalüüs (ka süntaktiline analüüs; inglise parsing) on protsess, milles arvutikeeles või andmestruktuurides esinevaid sõnesid analüüsitakse vastavalt loomuliku keele formaalse grammatika reeglitele. Ingliskeelne termin parsing tuleneb ladinakeelsest sõnast pars (orationis), mis tähendab osa (kõnest). Parsimist tõlgendatakse keeleteaduse ja informaatika harudes üldjuhul erinevalt. Traditsioonilist lauseparsimist kasutatakse tihti mingi kindla lause või sõna täpse tähenduse mõistmiseks. Sageli rõhutatakse, kui oluline on lause jaotamine lauseliikmeteks. Arvutilingvistikas kasutatakse terminit viitamaks arvuti poolt teostatud lauseanalüüsile, mille tulemuseks on lauseosade omavahelisi süntaktilisi suhteid kujutav struktuur. Psühholingvistikas kasutatakse terminit, kirjeldades keele mõistmist. Selles kontekstis viitab parsimine viisile, kuidas inimesed analüüsivad mingit lauset või fraasi (kõne- või kirjakeeles) vastavalt grammatikale, määratledes lauseliikmeid, süntaktilisi suhteid jne. Informaatikas mõistetakse parsimist kui protsessi, mille tulemuseks on programmikoodi kujutav pars- või süntaksipuu. See protsess on kolmeastmeline: leksikaline analüüs – leksikalist analüsaatorit (ka lekser) kasutatakse sõnade ära tundmiseks ja nende märgendamiseks; süntaktiline analüüs – kontrollib, kas lekserilt saadud märgendid moodustavad mingi mõistliku lause; semantiline analüüs – protsessi viimane samm, mis võtab arvesse leitud lausete tähendused ja tagamõtted ning tegutseb vastavalt nendele. Saadud tulemust kasutatakse nii kompilaatorites kui ka interpretaatorites.