Kuulamine
See artikkel räägib üldmõistest. Etnoloogia mõiste kohta vaata artiklit Kuulamine (etnoloogia). Kuulamine on suhtlusoskus, mille puhul pöörame põhitähelepanu teise isiku poolt edastatavale infole, keskendudes sealjuures nii kuuldavale kui nähtavale. Kuulamise eelduseks on kontaktis olemine, st kuulaja katkestab muude asjadega tegelemise nii välis- kui ka oma sisekeskkonnas. Suheldes liigume tavaliselt kahe rolli – kuulaja ja rääkija – vahel. Kuulamisoskus kuulub baasiliste suhtlusoskuste hulka, sisaldudes kõikides suhtlemise kompleksoskustes. Kõige üldisemalt eristatakse vaikset kuulamist (nimetatakse ka passiivseks); toetav-julgustavat kuulamist; aktiivset kuulamist. Erinevates allikates kasutatakse ka mõisteid empaatiline kuulamine, peegeldav kuulamine jms. Kultuuriti erineb kuulamises vaikse, toetav-julgustava ja aktiivse kuulamise osakaal. Näiteks keskeuroopalikes kultuurides peetakse heaks tavaks kasutada toetav-julgustavat ja aktiivset kuulamist, kuid on kultuure, kus on viisakas kasutada eelkõige vaikse kuulamise tehnikat (nt Soomes).