Rehepaplus
Rehepaplus on eesti rahvusliku elutunde aluseks oleva omamüüdi rehepapi-arhetüübi üldmõisteline väljendus. Rehepaplus identiteedikontseptsioonina võib tähistada nii nutikat toimetulekupraktikat kui ka moraalitust. Iseseisva terminina tuli sõna kasutusse pärast Andrus Kiviräha "Rehepapi" ilmumist 2000. aastal. Sõna kasutamine Mart Laari poolt Euroopa Parlamendis tekitas 2004. aasta kevadel probleemi termini tõlkimisel teistesse Euroopa keeltesse.