Europe (ansambel)
Europe on meloodilist heavy metali't esitav Rootsi bänd. Europe'i moodustasid 1979 laulja ja klahvpillimängija Joey Tempest, kitarrist John Norum, bassimängija Peter Olsson ja trummar Tony Reno. Esialgu kandis bänd nime Force. Paari aasta jooksul saatis bänd oma demosid mitmele plaadifirmale, aga neil kästi lõigata juuksed lühikeseks ja laulda rootsi keeles. 1981 lahkus Olsson bändist ja tema asemele tuli John Levén. Samal aastal mängis Levéni asemel mõne kuu jooksul bassi ka Marcel Jacob. Läbilöök Rootsi ulatuses toimus 1982, mil võideti 4 tuhande bändi hulgas Rootsi talendiotsimissaade Rock-SM tänu lauludele "In the Future to Come" ja "The King Will Return". Tempest valiti konkursi parimaks lauljaks ja Norum parimaks kitarristiks. Võistluse ajal muutis bänd nime ja selleks sai Europe. Auhinnaks oli salvestusleping ettevõttega Hot Records, mis andiski välja nende kaks esimest albumit. Bändi esimene album, mille pealkirjaks oli bändi nimi, ilmus 1983. See müüs hästi Rootsis ja Jaapanis. Rootsis tõusis muusikaedetabelis esikümnesse album ja Jaapanis sellel olev singel "Seven Doors Hotel". Järgmisel aastal ilmus bändil teine album "Wings of Tomorrow", millel äratas tähelepanu singel "Wings of Tomorrow". Sel ajal võeti Mic Michaeli bändi kontsertidel klahvpille mängima ja peatselt sai temast bändi ametlik liige. Samal ajal lasti Tony Reno lahti väidetava motivatsioonipuuduse ja hooletu harjutamise pärast ning tema asemele kutsuti trumme mängima Ian Haugland. Maailmakuulsus saavutati albumiga "The Final Countdown". See ilmus 26. mail 1986 ja seda müüdi USA-s kolmekordse plaatinaplaadi vääriliselt. Billboard 200-s jõudis see 8. kohale. Albumi nimilugu "The Final Countdown" tõusis esikohale 25 riigis, sealhulgas Suurbritannias, Prantsusmaal ja Saksamaal. Sellel albumil oli ka laul "Carrie", mis jõudis edetabelis Billboard Hot 100 3. kohale. Kokku jõudis sellelt plaadilt kolm lugu USA Top 40-sse (kolmandaks "Rock the Night"). Selle albumi (nagu ka kaks järgnevat) andis välja ettevõte Epic Records. John Norum ei olnud rahul bändi kommertsialiseerunud mainega, mille muusikat domineerisid klahvpillid, ja otsustas bändist 1986. aasta novembris lahkuda, et pühenduda soolokarjäärile. Tema sõnul oli Europe muutumas teismelistele suunatud närimiskummibändiks. Teda asendas kitarrist Kee Marcello. Niisugune koosseis püsis muutumatuna 1992. aastani. Selle aja jooksul andis bänd välja albumid "Out of This World" (1988) ja "Prisoners in Paradise" (1991). 1992. aasta lõpul otsustas bänd laiali minna. Tempest ja Marcello jätkasid soolokarjääriga, teised bändiliikmed osalesid teistes bändides ja projektides. Alates 1998 ringlesid kuuldused Europe'i kokkutulemisest. 1999 juhtuski see vana-aastaõhtuks, mil bänd Stockholmi kesklinnas aastalõpukontserdil esines. 2. oktoobril 2003 teatati ametlikult, et Europe tuleb taas kokku. Bändi kitarristiks sai Marcello asemel taas Norum, kes seda ise tahtis, seevastu Marcello väitis, et on vahepealsetel aastatel liikunud muusikaliselt teises suunas. Kokku on ansambel avaldanud üksteist stuudioalbumit. Pärast bändi uuesti kokkutulemist on neilt ilmunud "Start for the Dark" (2004), "Secret Society" (2006), "Last Look at Eden" (2009), "Bag of Bones" (2012), "War of Kings" (2015) ning "Walk the Earth" (2017). Kaks esimest neist andis välja Sanctuary Records, kolmanda ja neljanda earMUSIC. Ansambli tuntud laulud on "The Final Countdown", "Carrie", " Rock the Night ", "Cherokee", "Superstitous", "I'll Cry For You" ja "Prisoners In Paradise".