Kiliikia Armeenia kuningriik
Kiliikia Armeenia kuningriik (keskarmeenia keeles Կիլիկիոյ Հայոց Թագաւորութիւն Kilikioj Hajotsh Thagavoruthjun) oli sõltumatu kuningriik kõrgkeskaegses Väike-Aasias, mille rajasid Armeenia põgenikud pärast seldžukkide sissetungi Armeeniasse. Riik asus kaugel Armeenia mägismaast ja ei olnud seotud varasema Armeenia kuningriigiga. See paiknes Kiliikias, Alexandretta lahe loodeosas tänapäeva Lõuna-Türgis. Kiliikia Armeenia kuningriik püsis 1198–1375. Riigi esimene kuningas (1198/1199–1219) oli Levon I, kellel olid sugulussidemed läbi abielu Lusignani dünastiast Küprose kuninga Amaury II de Lusignaniga. Rumi Seldžukkide sultan Kaykaus vallutas aastal 1214 Sinopi ja tegi Trapezundi keisririigi oma vasalliks ning vallutas aastal 1218 Kiliikia Armeenia kuningriigi. 1243. aastal purustas Baiju mongoli vägedega Köse Dagi lahingus sultanaadi väed ning Rumi sultanaadist sai mongoli Hulagiidide vasallriik. Lähis-Ida Lusignanide dünastia arendasid suhteid Hethumiididega, kellelt nad 14. sajandi keskpaigas pärisid ja valitsesid aastatel 1342-1375 Kiliikia Armeenia kuningriiki, kui Levon III tütre Isabella poeg, Guy (Guillaume) de Lusignan sai Constantin II-na kuningaks (1342-1344). Lusignanide dünastia valitses riiki kuni selle hävinguni.