Jalgrattamonarhia
Jalgrattamonarhia (bicycle monarchy) on termin Skandinaavia ja Madalmaade kuningaperede vaoshoituma stiili kohta. Algselt oli "jalgrattamonarhia" mõneti halvustav termin, millega vihjati nende kuningakodade väiksemale pidulikkusele ja tseremoniaalsusele võrreldes Briti krooniga. Tänapäeval ei ole see enam halvustav termin, vaid ka mõneti positiivne, mida kasutavad peamiselt need, kes on vastu Briti kuningakoja tseremoniaalsele aspektile, aga samas ei toeta monarhia kaotamist. Termini päritoluks on väidetud, et see võib tulla kas Hollandi või Taani kuningakojalt: Hollandi versiooni kohaselt pärineb see kuninganna Juliana armastusest jalgrattasõidu vastu, isegi oma valitsusajal, kuid ta oli kuulsaim tema sagedaste, korraldamata esinemistega avalikkuses; ka tema tütar, hilisem kuninganna Beatrix, sõitis tihti jalgrattaga, mis säilitas "jalgrattamonarhia" kuvandit. Taani versiooni kohaselt pärineb see Saksa okupatsioonist Taanis, kui aastail 1940-1943 tegutses Taani valitsus tavapärasel kujul, mis kutsus esile kollaboratsioonisüüdistused, mispeale hakkasid solidaarsusest rahvaga kroonprints Frederik (tulevane kuningas Frederik IX) ja abikaasa Ingrid sõitma jalgrattaga läbi Kopenhaageni. Igaljuhul ei olnud termini allikaks vaesus või pōhiseadusliku võimu puudumine - näiteks Hollandi monarhil on täielikud kuninglikud eesõigused ja perekonna vara väärtuseks hinnati 2003. aastal 250 miljonit dollarit. Ka Saksamaa viimase keisri Wilhelm II pojapoeg ja toonane Preisi kuningliku perekonna pea Louis Ferdinand avaldas ajakirjanik C. L. Sulzbergerile 1977. aastal antud intervjuus tugevat imetlust Skandinaavia, Hollandi ja Belgia "jalgrattamonarhia" ja "kroonitud vabariigi" stiili üle, kuidas ka autod, milles sõitis kuningas või kuninganna, jäid valgusfooride taga seisma. Ta teatas, et kui tema eluajal Saksamaal taastataks Hohenzollernite monarhia, kavatseks ta seda stiili järgida.