Psühhiaatrilise abi seadus
Eesti psühhiaatrilise abi seadus (lühend PsAS) on seadus, millega reguleeritakse isikule psühhiaatrilise abi andmise korda ja tingimusi, ning seda, millised suhted tekivad seejuures isiku ja tervishoiuasutuse vahel. Seaduses on kirjas ka see, millised kohustused psühhiaatrilise abi korraldamisel on riigil ning millised kohalikul omavalitsusel. Seaduses on välja toodud ka isiku õigused psühhiaatrilise abi saamisel. Seadus koosneb viiest osast. "Üldsätete" osas on välja toodud seaduse reguleerimisala, seaduse tekstis kasutatavate mõistete seletused, isiku õigused psühhiaatrilise abi saamisel ning üldised põhimõtted psüühikahäirete diagnoosimisel ning ravi määramisel. "Psühhiaatrilise abi korralduse" osas on kirjeldatud psühhiaatrilise abi korraldamise üldpõhimõtteid ning psühhiaatrilise abi seos sotsiaalhoolekandega. "Vältimatu psühhiaatrilise abi" osas on kirjeldatud põhjuseid ja viise millal ja kuidas tuleb isikule osutada vältimatut psühhiaatrilist abi, sealjuures on toodud ka protseduurid, mida tervishoiuasutus ja arst peavad täitma tahtest olenematu vältimatu ravi osutamisel. 4. osa kirjeldab kohtuekspertiisi ja sundravi põhimõtteid 5. osa kirjeldab psühhiaatrilise abi finantseerimist. Lisaks Psühhiaatrilise abi seadusele on isikule psühhiaatrilise abi andmise erinevad aspektid reguleeritud muude seadustega – Võlaõigusseaduse, Haldusmenetluse seaduse, Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seaduse, Sotsiaalhoolekande seaduse, Karistusseadustiku ja ka muude õigusaktidega. Seaduse praegune (august 2007) versioon kehtib alates 4. veebruarist 2006.