Dispositsioon (õigusteadus)
Dispositsioon (ingl disposition) on õigusteaduses õigusnormi osa, mis osutab õigustele ja kohustustele, mida õigussubjekt peab hüpoteesi tingimuse korral järgima. Seega tähendab nimetatud normiosa seda, milline peab olema inimese käitumine, kui ta on sattunud hüpoteesis kirjeldatud olukorda. Dispositsioon on õigusnormi struktuuri osa, mis näitab võimalikku, vajalikku või keelatud käitumist. Enamasti asub see õigusnormis teisel kohal: „Kui (hüpotees) ..., siis (dispositsioon) ..., vastupidisel juhul (sanktsioon) ...“ Sellist õigusnormi ülesehitust nimetatakse klassikaliseks ehk loogiliseks struktuuriks. Täielikud õigusnormid on faktiliselt kaheelemendilised ning sellisel juhul on dispositsioon koos sanktsiooniga õiguslik tagajärg, mis saabub õiguspäraselt käitudes. Sanktsiooni puhul saabub õiguslik tagajärg siis, kui toime on pandud õigusrikkumine.