Hilda Kamdron
Hilda Kamdron (sünninimi Jelisaveta, Tartu Linna Perekonnaseiuametn. otsusega 7.03.1938 a määratud uueks nimeks Ilda Kamdron (1. august 1901 Laiksaare vald, Pärnumaa – 12. aprill 1972 Laeva, Tartu maakond, maetud Tartu Raadi kalmistule) oli eesti kunstnik. Astus Kunstikooli Pallas 1922. aastal Pärnu maakonnavalitsuse stipendiumiga ning õppis seal kuni aastani 1930 (algul Ado Vabbe, seejärel Rudolf Parise õpilasena). Kooli õppenõukogu arvas ta kooli silmapaistvamate õpilaste hulka ning määras talle korduvalt Kultuurkapitali toetuse. Kooli lõpetamine takerdus siiski majandusliku kitsikuse tõttu. Tiina Nurk nimetab teda oma Pallase monograafias Rudolf Parise ateljee väljapaistvaimaks õpilaseks Hando Mugasto kõrval. 1943. aastal astus Kamdron taas Pallasesse graafikaateljeesse ning jätkas kunstiharidust Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1946. aastal graafikuna. 1946. aastal võeti Kamdron Eesti NSV Kunstnike Liitu, kuid visati sealt jäädavalt välja EKP Keskkomitee VIII pleenumi otsusega. Oma elu kahel viimasel aastakümnel elas Kamdron Tartus erakliku ja tunnustamatuna. Kunstnik hukkus koos osaga oma loomingust 1972. aastal tulekahjus.