Fiskaal-militaarriik
Fiskaal-militaarriik mõiste tõi kasutusse briti ajaloolane John Brewer oma 1989. aastal avaldatud uurimuses „Great Britain from 1688 to 1783“, milles ta esitas väite, et tugeva territoriaalriigi edu aluseks on võimas sõjavägi ja tugev merlaevastik. Fiskaal-militaarriik on institutsioon, mis loob võimsa sõjalise potentsiaali ja hangib oma sotsiaalse organisatsiooni ülalpidamiseks vajalikke vahendeid seda rakendades. Kõik Euroopa (ja ka varasemad maailma) suurriigid on loodud sellise institutsiooni poolt. Briti ajaloolane Charles Tilly (1929-2008) väitis oma uurimuses, et militaarriik sünnib sõjas ja riigid algatavad uusi sõdasid. Ta märkis veel, et riigitekke protsess sarnaneb organiseeritud kuritegevusega, kuna nad suruvad teistele oma kaitset peale vägivallaga ning selle saavutamisel legitimeerivad selle. Seejuures keskenduvad nad neljale tegevusele: Sõjakäigud, mille eesmärgiks on oma konkurentide kõrvaldamine või neutraliseerimine; Kaitsetegevus, mille eesmärgiks on liitlaste vaenlaste kõrvaldamine või neutraliseerimine; Omariikluse tugevdamise käigus kõrvaldatakse konkurendid ja vaenlased oma territooriumil; Ressursside hankimine eelmistest tegevustest tekkinud kulude katmiseks. Kõige olulisem nendest oli seejuures ressursside hankimine, sest ilma selleta ebaõnnestuksid kõik ülejäänud tegevused. Marcus M. Dapp rõhutab raamatus "Finance 4.0", et militaarriik saavutab oma võimutäiuse läbi rahamonopoli, mis sunnitakse inimestele peale vägivallaga. Praktikas tähendab see "seadusliku maksevahendi" kehtestamist ning valitsusvõimu eesõigust emiteerida raha, kusjuures nõudlus tekitatakse maksude tasumise kohustuse juurutamisega. Igasuguste muude maksevahendite kasutamine keelustatakse ning nende kasutamist karistakse julmade karistustega.