Konsensuaalsed lepingud Rooma õiguses
Konsensuaalseteks lepinguteks (obligatsiones consensu contrahuntur) nimetatakse üksmeele alusel sõlmitud lepinguid. See lepingute liik tuli Rooma õigusse preetorite tegevuse tulemusel rahvaste õiguse (ius gentium) kaudu. Üksmeele alusel sõlmiti Vana-Roomas ostu ja müügi, kasutamis- (üüri/rendi, töövõtu ja töösuhete), seltsingu- ja käsunduslepingud. Neid lepinguid ei pidanud tingimata kirjalikult vormistama, vaid piisas, kui pooled jõudsid kokkuleppele selles, mida nad üksteisele vastastikku võlgnevad. Need lepingud kohustasid pooli täitma ka hea usu (bona fides) nõudeid. Konsensuaalsed lepingud erinesid teistest lepingu liikidest selle poolest, et nende kehtivuseks piisas ainult poolte kokkuleppest (consensus). Teiste lepingu liikide juures nõuti lisaks kokkuleppele ka asja üleandmist, kindlate sõnade lausumist või kirjaliku dokumendi koostamist.