Madalmaade ühendkuningriik
Madalmaade ühendkuningriik (1815–1839) (hollandi Verenigd Koninkrijk der Nederlanden, prantsuse Royaume uni des Pays-Bas) on mitteametlik nimi, mida kasutati viitamisel Madalmaade kuningriigile (hollandi Koninkrijk der Nederlanden, prantsuse Royaume des Belgiques) pärast Prantsuse esimese keisririigi osadest loomist ja enne uue Belgia kuningriigi eraldumist sellest aastal 1830. See riik, millest suur osa on tänapäeval Madalmaade Kuningriik, koostati endisest Hollandi vabariigist (Seitsme Madalmaa (Provintsi) Ühendatud Vabariik) põhjas, endistest Austria Madalmaadest lõunas ja endisest vürstlikust Liège'i piiskopkonnast. Oranje-Nassau dünastia tuli selle uue riigi monarhideks. Madalmaade ühendkuningriik lagunes pärast 1830. aasta Belgia revolutsiooni. Madalmaade kuningas Willem I keeldus Belgia riiki tunnistamast kuni 1839. aastani, mil ta langes Londoni lepingu surve alla. Alles siis lepiti täpsed piirid kokku. Tänapäeval on Benelux (loodud aastal 1944 Hollandi, Belgia ja Luksemburgi vahel) kuidagi endise Madalmaade ühendkuningriigi "kauge järeltulija". Nende poliitilised süsteemid on väga sarnased ja hollandi keel on ametlik ja kohalik keel 83% rahvastikust.