Ookeanide hapestumine
Ookeanide hapestumine on käimasolev pH taseme vähenemine Maa ookeanides, mis on põhjustatud süsinikdioksiidi (CO2) sidumisest atmosfäärist. Arvatav 30–40% inimtekkelisest süsinikdioksiidist, mis on paisatud atmosfääri lahustub ookeanides, jõgedes ja järvedes.  Saavutamaks keemilist tasakaalu, reageerib osa sellest veega, et moodustada süsihapet. Mõned neist süsihappemolekulidest reageerivad veemolekulidega andmaks vesinikkarbonaatiooni ja hüdrooniumiooni, kasvatades ookeanide happelisust (H+ ioonide kontsentratsiooni). Aastatel 1751–1994 on ookeanipinna pH tase arvatud langenuks ligikaudu 8,25-lt 8,14-le, mis oleks peaaegu 30% kasv H+ ioonide kontsentratsioonis maailma ookeanides. Maa süsteemimudelid hindavad, et viimase kümnendi jooksul on ookeani happelisus ületanud varasemaid ajaloolisi analooge ning võib koostoimes teiste ookeani biogeokeemiliste muutustega pärssida mereökosüsteeme ning rikkuda paljude ookeaniga seotud kaupade ja teenuste pakkumist.