Radiograafia
Radiograafia on läbipaistmatu objekti struktuuri uurimine elektromagnetilise kiirguse abil; tihti on selleks röntgenikiirgus. Kiirgust lastakse uuritavale objektile, ja tema sisemisest struktuurist saadakse röntgenipilt ehk röntgenogramm. Kasutatakse elektromagnetilist kiirgust, mille lainepikkus ei ole nähtava valguse diapasoonis. Röntgenikiirguse generaatoris tekib röntgenikiirguse heterogeenne kiir, mida projitseeritakse uuritavale objektile. Osa projitseeritud röntgenikiirgusest on neelatud objektis ja selle osa suurus sõltub objekti eritihedusest ja sisemisest struktuurist. See osa röntgenikiirgusest, mis pääseb läbi objekti, saab detektori peale, mis on kas spetsiaalne fotograafiline film või digitaalne detektor, kus kiirgus on registreeritud ja detektoris tekib uuritava objekti sisemise struktuuri kahedimensiooniline projektsioon, mis ongi röntgenipilt. Tomograafias liiguvad röntgenikiirguse allikas ja detektor koos, et pimendada struktuurid, mis ei ole fokaaltasandil. Tänapäeval kasutatakse väga tihti kompuutertomograafiat (ingl. CT scanning), millega saadakse uuritava objekti sisemisest struktuurist juba kolmemõõtmeline kujutis. Tänu tehnilisele arengule saab radiograafiat kasutada lisaks meditsiinile ka muudes valdkondades. Radiograafiat on tänapäeval kaks liiki: meditsiiniline radiograafia ja tööstuslik radiograafia: kui uuritav objekt on elav (ld. in vivo), kas inimene või mingi loom, siis on radiograafia meditsiiniline; kõikide teiste uuritavate objektide radiograafiat nimetatakse tööstuslikuks.