Hüdrauliline juhtivus
Hüdrauliline juhtivus ( K {\displaystyle K} ; k g s × M P a {\displaystyle {\tfrac {kg}{s\times MPa}}} , m m o l s × k P a {\displaystyle {\tfrac {mmol}{s\times kPa}}} ) väljendab kogu taime või tema üksikute organite (leht, oks, vars, juur, juurestik) veetranspordivõimet ehk seda, kui hõlpsalt suudab vesi taimeorganeid läbida. K {\displaystyle K} on arvutatav veevoolu kiiruse ( q {\displaystyle q} ; m m o l s {\displaystyle {\tfrac {mmol}{s}}} , k g s {\displaystyle {\tfrac {kg}{s}}} ) ning rõhkude või veepotentsiaalide erinevuse ( Δ P {\displaystyle \Delta P} ; 1 k P a {\displaystyle {\tfrac {1}{kPa}}} , 1 M P a {\displaystyle {\tfrac {1}{MPa}}} ) suhtena: K = q Δ P = q Δ Ψ {\displaystyle K={\frac {q}{\Delta P}}={\frac {q}{\Delta \Psi }}} Tavaliselt väljendatakse hüdraulilist juhtivust taimeorgani pindalaühiku (lehtede projektsioonipindala, ksüleemi ristlõikepindala jne) kohta. Hüdrauliline juhtivus on takistuse pöördväärtus, mis tähendab, et K {\displaystyle K} on seda suurem, mida väiksem on takistus veevoolule läbi taimekudede ja vastupidi. Hüdrauliline takistus ( R {\displaystyle R} ; M P a × s k g {\displaystyle {\tfrac {MPa\times s}{kg}}} ) on tuletatud omakorda vastavalt analoogiale Ohmi seadusega. Kõige kiiremini liigub vesi taimes juhul, kui veepotentsiaali gradient on suur ja hüdrauliline takistus väike.