Humanitaarteadused
Humanitaarteadused on inimese kultuurilist ja ühiskondlikku tegevust käsitlevad teadused. Renessansiajastul viitas mõiste "humanitaarteadused" klassikalise kirjanduse ja keele uurimisele, erinevalt religiooni või "jumalikkuse" uurimisest. Humanitaarteaduste uurimine oli tollal ülikoolide ilmaliku õppekava oluline osa. Eelkõige arvatakse humanitaarteaduste alla: ajalugu, teoloogia, filoloogia, kirjandusteadus, psühholoogia, semiootika, muusikateadus, teatriteadus ja kunstiteadus. Sageli peetakse humanitaarteadusteks ka mitmeid kitsamaid distsipliine nagu kultuuriantropoloogia, inimgeograafia, mütoloogia jms. Humanitaarteadustes, nagu ajalugu ja keeleteadus, kasutatakse peamiselt võrdlevat meetodit ja võrdlevat uurimistööd. Muud humanitaarteadustes kasutatavad meetodid on hermeneutika, allikakriitika, spekulatiivne mõistus jms. Traditsiooniliselt käsitletakse humanitaarteadusi vastandatuna reaalteadustele ehk loodusteadustele, samas ei saaks loodusteadused ilma humanitaarse osata olemas olla, sest kogu haridus (ka reaalteaduslik) põhineb keele ja kirja olemasolul. Uuemal ajal on püütud humanitaarteadustest eristada sotsiaalteadusi, mis keskenduvad inimeksistentsi ühiskondlikule aspektile, samas on praktikas vahel raske tõmmata nende vahele ranget piiri. Humanitaarteaduste hulka arvatakse mõnikord ka filosoofia, kuid filosoofia kuulumine teaduste hulka on vaieldav. Humanitaarteadusi rõhutavat haridust nimetatakse humanitaarhariduseks. Seoses andmeanalüüsi laienemise ja digitaalsete vahendite kasutuselevõtuga humanitaarias on hakatud rääkima ka digihumanitaariast (inglise digital humanities). Samas on vaieldav, kas seda saab pidada eraldi valdkonnaks.