Aegjärkne raie
Aegjärkne raie on üks turberaie alaliike, mille eesmärgiks on uue metsapõlve väljakasvatamine vana metsa turbe all. Aegjärkset raiet kasutatakse puistutes, kus lageraie on vastunäidustatud ja kus soovitakse säilitada olemasolevat antud kasvukohale sobivat elujõulist metsauuendust või kus on head eeldused elujõulise loodusliku uuenduse tekkeks. Aegjärkse raiega raiutakse puid järk-järgult kogu raielangi ulatuses hajusalt, esimeste raiejärkudega osa puid kasvama jättes, kusjuures raie teostatakse paarikümne aasta jooksul, Eesti oludes kahe kuni kolme võttega. Aegjärkne raie sobib peamiselt varjusallivate puuliikidega (Eesti oludes kuusk) uuenemiseks, sest ühtlase ülepinnalise harvendamise tulemusena ei pruugi esimese raiejärgu järel tekkida valgusnõudlikumate liikidega uuenemiseks sobivaid tingimusi. Aegjärgse raie eeliseks on see, et see võib aidata kokku hoida metsakultiveerimise kulusid ning soodustada kohaliku genofondiga puude looduslikku uuenemist. Positiivseks võib lugeda ka seda, et aegjärkse raiega ei teki väga järsku üleminekut metsast lagedaks alaks, mis on teatud maastikuvaadetega harjunud inimestele vastuvõetavam kui väga järsk üleminek lageraie järel. Aegjärkse raie puudusena muutub mets eriti pärast eelviimast raiejärku sageli väga tormihellaks ja seal võib esineda märkimisväärseid tormikahjustusi, eriti siis, kui metsa ei ole nooremas eas hooldus- ja harvendusraietega majandatud või kui tegemist on liigniiske kuusikuga. Viljakamates kasvukohatüüpides võib aegjärkne raie soodustada ka maapinna kamardumist, mis hakkab takistama metsauuenduse teket. Mitmes raiejärgus raiumine soodustab ka juuremädanike (eeskätt juurepess) levikut ning on majanduslikult ebaefektiivsem (sh põhjustab lageraiega võrreldes raiutud tihumeetri kohta suuremat keskkonnasaastamist). Aegjärgse raie puuduseks on ka see, et viimase raiejärguga kahjustatakse sageli olulisel määral esimese raiejärgu järel tekkinud metsauuendust. Aegjärkset raiet on nimetatud ka hajaliraieks.