Meißeni markkrahvkond
Meißeni markkrahvkond (saksa keeles Markgrafschaft Meißen) oli keskaegne vürstiriik Püha Rooma riigi koosseisus tänapäeva Saksimaa alal. Meißeni markkrahvkond loodi aastal 965 Saksa-Rooma keiser Otto I poolt lääneslaavlastee alale. Aastast 1089 kuulus Wettinite pärusvalduste hulka. Tüüringi maakrahvkonda valitsenud Wettini Meißeni markkrahv Friedrich IV, päris pärast Askaania dünastia väljasuremist Saksi-Wittenbergi valdused 1423. aastal keskusega Wittenbergis, saades seega üheks Saksa-Rooma riigi kuurvürstiks. Keiser Sigismund andis Wettinist Meißeni markkrahvile ja Tüüringi maakrahvile Friedrich IV-le, kellest sai seeläbi Saksimaa kuurvürst Friedrich I Sõjakas. Pärast Meißeni markkrahv Friedrich IV surma aastal 1440 läks Tüüringi tema vennapojale, Saksimaa kuurvürstile Friedrich II-le, pärimiskonflikt tema venna Wilhelm III-ga viis 1445. aasta Altenburgi jagamise ja Saksi vennatapusõjani Wettini maade pärast. Tüüringi maad läksid Wilhelm III-le, ja kui ta aastal 1482 lastetuna suri, kuurvürst Ernstile, kes pärides maakrahvkonna ühendades Wettini maad oma võimu alla.