Jean-Pierre Vernant
Jean-Pierre Vernant (4. jaanuar 1914 Provins, Prantsusmaa – 9. jaanuar 2007 Sèvres, Prantsusmaa) oli prantsuse klassikaline filoloog, religiooni- ja kultuuriloolane ning antropoloog. Ta õpetas Pariisis École pratique des hautes études'is ning oli Collège de France'i auprofessor. Vernant'i uurimistöö keskmes oli vanakreeka mütoloogia ning selle antropoloogiline tähendus antiikaja religiooni- ja kultuuriloole. Ta oli Louis Gernet' õpilane ning avaldas pärast tolle surma tema peamised teosed. Vernant oli esimene klassikaline filoloog, kes kasutas kreeka mütoloogia käsitlemisel süstemaatiliselt Claude Lévi-Straussi sktrukturalistlikke meetodeid. Koos Pierre Vidal-Naquet' ning Marcel Detienne'iga asutas ta ajaloolise antropoloogiaga tegeleva Pariisi koolkonna, mis püüab analüüsida Vana-Kreeka religiooni- ja kultuurilugu strukturalistliku antropoloogia ning sotsiaalteadusliku lähenemise baasil. Oma mittekonventsionaalsete interdistsiplinaarsete käsitlustega on ta pälvinud rahvusvahelise tunnustuse. Koolkonda ühendab 1965. aastal asutatud Antiikühiskondade võrdlevate uuringute keskus (Centre de Recherches Comparées sur les Sociétés Anciennes), mis hiljem kandis nime Louis Gernet' keskus (Centre Louis Gernet) ning alates 1. jaanuarist 2010 on osa keskusest ANHIMA (Anthropologie et Histoire des Mondes Antiques). Jean-Pierre Vernant oli organisatsiooni Jeunesse communiste ning alates 1932. aastast Prantsusmaa Kommunistliku Partei (PCF) liige. Teise maailmasõja ajal oli ta prantsuse vastupanuliikumise (résistance) juhtfiguure. 1970. aastal astus ta kommunistlikust parteist välja. Ta oli ka varem parteid kritiseerinud, nimetades end pigem marksistiks.