Lähimuse põhimõte
Lähimuse ehk subsidiaarsuse põhimõte on üks Euroopa Liidu õiguse keskseid põhimõtteid, mille kohaselt on kohustuslik teha Euroopa Liidu sisesed otsused võimalikult madalal tasandil. Sellega tagatakse otsuste tegemine Euroopa Liidu liikmesriikide kodanikele võimalikult lähedal. Euroopa Liit saab teha otsuseid vaid olukordades, kus tal on ainupädevus või on otsuste tegemine vajalik niivõrd kõrgel tasandil. Vajalikkus viitab eelkõige eesmärkide efektiivsemale saavutamisele ja selle määratlemiseks on kasutusel võrdleva tõhususe test (test of comparative efficiency). Subsidiaarsuse põhimõte tuleneb Lissaboni lepingu artiklist 3b ja on seega osa esmasest õigusest. Sellest tulenevalt on Euroopa Liidu teisene õigus (direktiivid, määrused, otsused, arvamused ja soovitused) kehtetu vastuolu korral subsidiaarsuse põhimõttega. Samuti peab siseriiklik õigus olema kooskõlas Euroopa Liidu õigusega, see tähendab ka subsidiaarsuse põhimõttega. Kui liikmesriigid leiavad, et institutsiooni tegevus on vastuolus subsidiaarsuse põhimõttega, on neil õigus esitada põhjendatud arvamus Euroopa Parlamendi ja Euroopa Komisjoni presidendile ning Euroopa Liidu Nõukogu eesistujale.