Fiat-raha
Fiat-valuuta on maksevahend (esindusraha), millel puudub oma- või tegelik väärtus. Mõiste "fiat" pärineb ladina keelest ja tähendab „laske seda teha“, kuid tänapäeval on see omandanud tähenduse "Nii on!", s.t paberraha väärtust märgib number, mis sellele on trükitud. Erinevalt kauprahast (teravili, loomad, oravanahad jms), millel on tarbimisväärtus ja väärismetallidega (hõbe või kuld) tagatud esindusrahast, pole paber- või virtuaalrahal oma kasutusväärtust. Territoriaalriigi valitsus kuulutab fiat-raha seaduslikuks maksevahendiks (riiklikuks valuutaks) ja tekitab nõudluse selle järel maksude tasumise kohustusega. Kui tegemist on paternalistliku riigikorraldusega, siis rakendab valitsus oma sunnivõimu rahamonopoli kehtestamiseks ja kuulutab selle seaduslikuks maksevahendiks. Kui tegemist on totalitaarse režiimiga, siis keelustab see kõigi teiste, alternatiivsete maksevahendite kasutamise. Globaalne võim kehtestab ennast oma valuutaga, s.t sunnib teisi riike kasutama rahvusvaheliste maksete tegemiseks vaid oma raha. Võimu allikaks ongi õigus emiteerida raha. Fiat-raha institutsionaalne rakendus lähtub panga intressi- ning riigikassa maksu- ja eelarvepoliitikast ning sellega luuakse puudusel põhinev majandusmudel. Rahapuudujääk tekib võlarahast (s.t pank nõuab laenajatelt, s.t turult tervikuna tagasi rohkem raha, kui sinna kunagi üldse välja antud on) ja valitsusvõimu teostajate võimetusest täita kõiki oma alamatele antud lubadusi. Fiat-valuuta võetakse reeglina kasutusele modernses riigis, olukorras kus enam ei jätku väärismetalle kauparaha valmistamiseks sest kaupade hulk on kasvanud nii suureks, et väärismetallidega pole enam võimalik tagada esindusraha väärtust. Fiat-valuuta on defineeritud järgmistel viisidel: Raha, mille riigi keskvalitsus on kuulutanud seaduslikuks maksevahendiks. Riigi emiteeritud raha, mida saab vahetada teiste asjade vastu, kuid mille ostujõud ei ole fikseeritud ühegi objektiivse väärtusstandardi suhtes. Olemuslikult väärtusetu raha, mida kasutatakse vahetustehingutes riigi seadusandliku sunnivõimu tõttu. Väärtusetu asi, mida kasutatakse vahetusinstrumendina, nimetatakse ka usaldusisiku rahaks.