Auk (füüsika)
Auk on positiivne laengukandja, mis liigub vooluallika negatiivse pooluse poole. Auguks nimetatakse elektroni puudumise seisundit pooljuhi keemilises sidemes. Augud pole tegelikult osakesed, vaid hoopis kvaasiosakesed. Auk ei ole elektroni antiosake ehk positron. Augud osalevad aukjuhtivuses ehk p-juhtivuses. Augu liikumine realiseerub valentselektronide järjestikuste ülehüpetena ühest keemilisest sidemest teise ning aukjuhtivus tekib, kui pooljuhti viia aktseptorlisand. Augud avastas 1911. aastal saksa füüsik Karl Baedeker. Elektroni auk lisati arvutustesse kahe järgmise olukorra selgitamiseks: 1) Kui elektron ergastub kõrgemasse olekusse, jätab ta vanasse olekusse augu. See aitab selgitada Augeri elektronspektroskoopiat (ja teisi röntgentehnikaid), arvutuslikku keemiat ja kristallide (metallide, pooljuhtide) madalat elektron-elektron hajumiskiirust. 2) Kristallides viivad tsoonistruktuuri arvutused laengukandjate efektiivse massini, mis võib tulla negatiivne. Halli efektist inspireerituna kasutatakse Newtoni seadusi negatiivse märgi lisamiseks laengule.