Serbia-Bütsantsi stiil
Serbia-Bütsantsi stiil on Serbias alates 19. sajandi keskpaigast ja 20. sajandi keskpaigani kasutusel olnud uusbütsantsi arhitektuuristiil, mis lähtub keskaegse Bütsantsi arhitektuuri Serbia kohaliku ehituskoolkonna ehitistest. Stiili kasutati mitte üksnes kirikuarhitektuuris, vaid ka ilmalikes avalikes ehitistes. Stiili lähtepunkt on romantismist võrsunud kasvavast huvist rahvuse ja riigi ajaloo vastu, samuti võib selles näha Serbia riigis kujunenud vastuseisu ilmingut üle Euroopa levinud rahvusvahelistele stiilidele klassitsismile ja uusbarokile ja rahvusliku stiili otsingut seoses Serbia iseseisvumisega 1830. aastal. Serbia-Bütsantsi stiilis ehitisi iseloomustab Serbia 10.–14. sajandi Bütsantsi ehitiste, eelkõige kirikute vormi ja dekoori elementide kasutamine ja nende kohandamine uutele ruumitüüpidele, samuti on stiilis tuntav juugendi mõju.