Aetios
Aetios (Ἀέτιος, Aétios; ladinapäraselt Aetius või Aëtius; ka Aetios Antiookiast; Ἀέτιος ὁ Ἀντιοχεύς) oli 1. sajandi või 2. sajandi doksograaf ja eklektiline filosoof. Hermann Diels arvab ta Aristotelese järgijaks. Tema teosed ei ole säilinud, kuid Hermann Diels rekonstrueeris oletuslikult tema ulatusliku doksograafilise teose "Συναγωγὴ περὶ τῶν ἀρεσκόντων" või "Περί άρεσκόντων συναγωγή" või "Περὶ τῶν ἀρεσκόντων τοῖς φιλοσόφοις φυσικῶν δογμάτων ξυναγωγή" ("Loodusõpetuse lausetest" või "Loodusfilosoofide vaadetest"), mis pärineb tema arvates umbes aastast 100 pKr. Lähtetekstideks võttis ta Pseudo-Plutarchose (varem Plutarchosele omistatud) "Placita philosophorum" (koostatud umbes 150), Stobaiose "Eclogae physicae" (osa teosest "Ἐκλογαὶ φυσικαὶ καὶ ἠθικαί"; 5. sajandi algus), Nemesiose teose ning veel põhiliselt kirikuisade tsitaadid. Diels leidis, et Theodoretos tsiteerib raamatus "Kreeka haiguste terapeutika" tsiteerib mõlema raamatu pikemat eeskuju ning mainib kolmel korral (II, 95; IV, 16; IV, 31) Aetiose nime. Dielsi see hüpotees on tänini vastu pidanud, kuigi Andrei Lebedev on Aetiose olemasolu kahtluse alla seadnud, sest ta ei pea Theodoretost nii täpseks, et teda võiks usaldada. Theodoretos tsiteerib Aetiose kõrval ka Plutarchost. Lebedev märgib, et Theodoretos vassib sageli nimedega, ega pea Dielsi atributsiooni ega dateeringut isaldusväärseks. Tema arvates pärineb algversioon 1. sajandi 2. poolest pKr ja ta peab selle võimalikuks autoriks Areios Didymost. Diels arvab, et Aetiose allikaks oli nn "Vetusta placita", mis vahendas Theophrastose algversiooni. Selle vaheversiooni olemasolu tänapäeval usutavaks ei peeta. Dielsi järgi kasutab "Placita" Thalesest kuni Platonini Theophrastose "Füüsikaliste arvamuste" materjali ning jäljendab selle kompositsiooni: ürgalged (rmt 1), kosmoloogia (rmt 2), meteoroloogia (rmt 3), psühholoogia (rmt 4), embrüoloogia ja füsioloogia (rmt 5). Aetiose teos räägib teiste seas Thalese, Anaximandrose, Pythagorase, Theophrastose ja Poseidoniose (Thalesest Xenarchoseni) vaadetest astronoomia, meteoroloogia ja füüsika küsimustes. 10. sajandil tõlgiti Pseudo-Plutarchose "Placita" araabia keelde. See osa, mis omistatakse Aetiosele, sai islami filosoofide põhiliseks allikaks presokraatikute kohta. Säilinud katkendid on olulised allikad. Muu hulgas on seal juttu Anaximandrose evolutsiooniõpetusest.