Aktiivvõimsus
Aktiivvõimsus iseloomustab võimsust, mida saab muuta kasulikuks tööks või salvestada teiste energialiikidena. Alalispinge ja -voolu I korral on võimsus P võrdne pinge U ja voolu I korrutisega: P = U I . {\displaystyle P=U\,I.} Siinuselise voolu ja pinge korral sõltub aktiivvõimsus pinge ja voolu efektiivväärtustest ja faasinihkest φ nende vahel. Suurust cos φ nimetatakse võimsusteguriks. Ühefaasilise vahelduvvooluahela aktiivvõimsust arvutatakse järgmise valemi järgi: P = U I cos ⁡ φ . {\displaystyle P=U\,I\,\cos \varphi .} Kolmefaasilise vahelduvvooluahela puhul arvutatakse aktiivvõimsus järgmiselt: P = 3 U I cos ⁡ φ . {\displaystyle P={\sqrt {3}}\,U\,I\,\cos \varphi .} Aktiiv- ja näivvõimsus on seotud järgmise valemiga: P = S cos ⁡ φ . {\displaystyle P=S\,\cos \varphi .} Nendes valemites P {\displaystyle P\!} – aktiivvõimsus (W), U {\displaystyle U\!} – pinge efektiivväärtus (V), I {\displaystyle I\!} – voolutugevuse efektiivväärtus (A), cos ⁡ φ {\displaystyle \cos \varphi } – võimsustegur, S {\displaystyle S\!} – vahelduvvooluahela näivvõimsus (V•A).