Hannoveri kuningriik
Hannoveri kuningriik (saksa Königreich Hannover) loodi oktoobris 1814 Viini kongressil, kui George III-le tagastati pärast Napoleoni ajastut tema Hannoveri territooriumid. See järgnes endisele Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkonnale (mitteametlikult Hannoveri kuurvürstkond) ja ühines 1815. aasta juunis koos 38 teise suveräänse riigiga Saksa Liitu. Kuningriiki valitses Welfide kõrvalharu Hannoveri dünastia, 1837. aastani personaalunioonis Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigiga. Kuna selle monarh elas Londonis, tegeles Hannoveri kuningriigi valitsemisega asekuningas (tavaliselt Briti kuningliku perekonna noorem liige). Personaalunioon Ühendkuningriigiga lõppes 1837. aastal pärast kuninganna Victoria troonileasumist, kuna naised ei saanud pärida Hannoveri trooni, seega sai Hannoveri valitsejaks tema onu. Hannover toetas Austria-Preisi sõjas kaotanud poolt ja vallutati 1866. aastal Preisimaa poolt, muutudes hiljem Preisi provintsiks. Koos ülejäänud Preisimaaga sai Hannover 1871. aasta jaanuaris pärast ühendamist Saksa keisririigi osaks. 1946. aastal lühiajaliselt taaselustatuna kui Land Hannover, ühendati liidumaa järgnevalt mõne väiksema liidumaaga ja moodustati praegune Alam-Saksi liidumaa Lääne-Saksamaal, hiljem Saksamaal.