Illar Kannelmäe
Illar Kannelmäe (28. august 1936 Kernu vald – 30. oktoober 2010 Tallinn) oli eesti arhitekt, kes pühendus eesti ajalooliste kirikute, hoonete ja mälestiste restaureerimisele. Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumi (praegune Tallinna Tehnikakõrgkool) arhitektuuri erialal ja 1968. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (praegune Eesti Kunstiakadeemia) arhitektuuri erialal. Töötas Tallinna peakunstnikuna 1971–1977. Tema peamised eeskujud ja mentorid olid kunstiteadlane Villem Raam ja kunstiajaloolane Helmi Üprus. Karjääri esimesel poolel pühendus ta peamiselt Tallinna vanalinna ajalooliste objektide restaureerimisele. Ta osales Tallinna vanalinna ja kesklinna linnaehituslike probleemide lahendamisel, Tallinna kesklinna detailplaneeringu koostamisel 1983. aastal, mitmete keskaegsete hoonete arhitektuuriajaloolistel uuringutel, restaureerimise ja uuele kasutusele võtmise projektide koostamisel Tallinna Raekoja taguses kvartalis. Koos kunstiajaloolase Villem Raamiga tegeles Pirita kloostri varemete uurimise ja konserveerimise projektidega. Ta pühendus ajalooliste ehitusdetailide uurimisele. Algatas ajalooliste metalldetailide kataloogi koostamise. Koos metallikunstnike Tõnu Lauku ja Heino Mülleriga koostas ta senini kasutusel oleva Tallinna vanalinna hoonetes leiduvate ajalooliste sepiste ja metalldetailide kataloogi, mida pidevalt täiendas. Tema teeneks võib pidada 1970. aastate lõpul traditsiooniliste ajalooliste lubivärvide taaskasutussevõttu Tallinna ajalooliste hoonete fassaadide värvimisel. Viimastel aastakümnetel pühendus ta peamiselt Eesti kirikute restaureerimisele. Tema suurimaks tööks oli Tallinna Toomkiriku restaureerimine. Ta oli kauaaegne Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Kunsti- ja arhitektuurinõukogu liige (kuni elu lõpuni). Kogu karjääri jooksul projekteeris ta ka arvukalt uusi ühepereelamuid Eestis.