Carringtoni sündmus
Carringtoni sündmus oli intensiivseim vaadeldud magnettorm heliofüüsika ajaloos. Sündmus leidis aset 10. päikesetsükli ajal ja see saavutas kulminatsiooni 1.–2. septembril 1859. Carringtoni sündmus põhjustas tugevaid virmalisi, mida nähti kogu planeedi ulatuses ja see põhjustas sädemeid ning isegi süttimist mitmes telegraafijaamas. Magnettormi põhjustas tõenäoliselt Päikeselt pärinev krooniaine massiline väljavool (CME), mis põrkas kokku Maa magnetosfääriga. Carringtoni sündmust seostatakse tugeva Päikese loitega, mis leidis aset 1. septembril 1859. Loidet vaatlesid ja kirjeldasid iseseisvalt Briti astronoomid Richard Christopher Carrington ja Richard Hodgson. Need vaatlusandmed olid ühtlasi ajaloo esimesed teadusandmed Päikese loite kohta. Kui sarnase tugevusega geomagnetiline torm leiaks aset tänapäeval, võiks see põhjustada laiaulatuslikke häireid elektrivõrgus, elektrikatkestusi ja vooluvõrgu kahjustusi. Carringtoni sündmusega võrreldavateks magnettormideks peetakse hiljem toimunud sündmustest näiteks 1972. aasta augustis toimunud magnettorme ja 2003. aasta nõndanimetatud Halloweeni päikesetorme.