Mart Kull (1956)
Mart Kull (3. november 1956 Tartu – 13. aprill 2008 Tartu) oli eesti arst ja arstiteadlane, kõrva-nina-kurguhaiguste spetsialist. Ta sündis Tartus arstiteadlase Mart Kulli perekonnas ja õppis ka ise arstiks. Ta lõpetas 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Aastal 1984 jätkas Mart Kull õpinguid Leningradi I Meditsiini Instituudis, kus kaitses 1987. aastal meditsiiniteaduste kandidaadi väitekirja. Kohe pärast Tartu Ülikooli lõpetamist asus Mart Kull tööle sama ülikooli arstiteaduskonna otorinolarüngoloogia ja oftalmoloogia kateedris, algul assistendina ja seejärel kliinilise ordinaatorina. Aastatel 1989–1992 oli ta otorinolarüngoloogia õppetooli dotsent, alates 1992. aastast kuni surmani aga sama õppetooli juures professor. Ühtlasi oli Mart Kull aastatel 1996–1997 ka Tartu Ülikooli meditsiiniprorektor. Teadustöö kõrvalt jätkas ta praktiseerimist arstina. Aastatel 1992–2000 oli Mart Kull Tartu Ülikooli kõrvakliiniku juhataja, pärast asutuse nimemuutust (2000. aastal) kuni surmani Tartu Ülikooli Kliinikumi kõrvakliiniku juhataja. Mart Kulli üheks peamiseks uurimisvaldkonnaks oli laserkirurgia. 1987. aastal anti talle laserkirurgia kontaktmeetodi väljatöötamise eest autoritunnistus. Samuti juurutas ta esimesena maailmas[viide?] ultraheli funktsionaalset kõrvakirurgiat ja töötas välja kopsude topeltsagedusega jugaventilatsiooni metoodika. Professor Kulli algatusel[viide?] avati 2006. aastal kõrvakliinikus väsimuse uuringute keskus; juba enne seda oli ta tegev Baltimaade suurima uneuuringute keskuse rajamisel[viide?]. Mart Kull kuulus ka selliste rahvusvaheliste erialaajakirjade nagu Central and East European Journal of Otorhinolaryngology and Head & Neck Surgery, Folia Otorhinolaryngologiae et Pathologiae Respiratoria ja Russian Otorhinolaryngology toimetuskolleegiumi. Lisaks erialasele tegevusele oli ta Tartu Ülikooli Spordinõukogu liige, osales korporatsiooni Sakala taasasutamises ja kuulus Tartu Rotary klubisse[viide?].