Mehhiko surnutepäev
Mehhiko surnutepäev (hispaania keeles: Día de Muertos) on Mehhiko püha, mida peetakse terves Mehhikos, eriti kesk- ja lõunaosas. Seda püha peavad ka Mehhiko juurtega inimesed üle kogu maailma. Mitmepäevasel pühal saadakse pere ja sõpradega kokku, et toetada surnute hingelist teekonda. Seda tehakse neid mälestades ja nende eest palvetades. Mehhiko kultuuris nähakse surma kui inimelu loomulikku osa. See tähendab, et mehhiklased ei näe seda päeva kurvana, vaid kui pidupäevana, mil lahkunud ärkavad ja pidutsevad koos nendega. Mehhiko surnutepäev lisati 2008. aastal UNESCO vaimse kultuuripärandi nimekirja. Ingliskeelsetes riikides viidatakse pühale mõnikord ka kui Día de los Muertos, see on originaalse nimetuse Día de Muertos back-translation (kui tõlketekst tõlgitakse tagasi originaalkeelde). Püha tähistatakse peamiselt Mehhikos, kus see on ka riigipüha. Enne Hispaania kolonisatsiooni 16. sajandil, tähistati püha suve alguses. Järk- järgult hakati püha seostama 31. oktoobri, 1. novembri ja 2. novembriga, et see läänekristliku hingedeajaga: halloweeni, pühakutepäeva ja hingedepäevaga kokku langeks. Surnutepäeva traditsioonide kohaselt ehitatakse privaatsed altarid ehk ofrendas, kasutades calaveras (eesti keeles: pealuud), Mehhikko saialilli (inglise keeles: aztec marigolds) ja lahkunute lemmikuid sööke ja jooke. Kõiki neid asju viiakse koos surnute esemetega haudadele kingitusteks. Teadlased seovad tänapäeva Mehhiko püha päritolu sadade aastate eest elanud põlisrahva kommete ja jumalanna Mictecacihuatlile pühendatud asteekide festivaliga. Sellest on saanud riiklik sümbol ning selle kohta õpitakse ka Mehhiko koolides. Paljud pered tähistavad Rooma-Katoliku Kiriku traditsioonilist pühakutepäeva. Algselt ei peetud surnutepäeva Mehhiko põhjaosas, kus seda ei tuntud kuni 20. sajandini, sest selle põliselanikel olid teistsugused traditsioonid. Põhjaosa elanikud ja kirik ei tunnistanud sellist püha, põhjusel, et see oli seotud paganlike elementide ja katoliikluse sidumisega. Nad tähistasid pühakutepäeva nagu teisedki kristlased. Mesoameeriklaste mõju oli sealses piirkonnas piiratud ja Lõuna-Mehhiko põliselanikke, kes seda püha tähistasid, elas seal vähe. Põhja-Mehhikos hakati seda püha pidama 21. sajandi alguses, kuna Mehhiko valitsus muutis selle 1960. aastate hariduspoliitikal põhinevaks rahvuspühaks.