Paul Haavaoks
Paul Haavaoks (12. juuni 1924 Järvesuu vald, Petserimaa – 30. september 1983 Räpina) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik. Ta sündis väiketalunike Luka ja Melanie Haavaoksa peres, sünnikodu jäi Värska keskusest umbes kilomeetri jagu kirdesse. Noorena tegi ta mitmesuguseid juhutöid, õppis 1932–1938 Värska algkoolis ning avaldas luulet väljaannetes Lasteleht, Laste Rõõm ja Õpilasleht, osalt Heino Helingu pseudonüümi all. Sõja ajal varjas Haavaoks end Saksa mobilisatsiooni eest, kuid 1944. aastal saadi kätte ning saadeti ehitustöödele Pärnus ja Sillamäel. 1944–1946 oli ta sunnitööl Karjalas, Segeža paberikombinaadi ja Valge mere – Läänemere kanali ehitusel. 1947. aastast töötas Haavaoks Leevaku hüdroelektrijaama ehitusel, kus oli suurema osa ajast brigadir. Seal sai temast Juhan Smuuli poeemi "Järvesuu poiste brigaad" samanimelise tegelase prototüüp); sealseist kogemustest kirjutas ta mälestusteraamatus "Eelkarastumine" (1974). Smuul innustas Haavaoksa luuletusi taas avaldama. Hiljem töötas ta Järvesuu vallas abimaksuinspektorina, Vastse-Nursi HEJ ehitustöödel, Võrumaa Teedeosakonnas linnitöölisena, Saatse vallas täitevkomitee sekretärina ja Põlva rajoonilehe Koit ajakirjanikuna. Põlvas lõpetas ta õhtukeskkooli. Aastast 1955 oli ta kutseline kirjanik, elades peamiselt Räpinas, kuid veetis suved Värskas. 1958. aastal võeti ta ENSV Kirjanike Liidu ja 1961. aastal NLKP liikmeks. Haavaoks oli üks seto leelopäevade taaselustajaid 1977. aastal. Koos Värska meestega osales ta ka teisel leelopäeval, mis toimus 1980. aastal. Ta on maetud Värska kalmistule.