Johann Georg Dragendorff
Johann Georg Noël Dragendorff (20. aprill 1836 Rostock – 26. märts 1898 Rostock) oli saksa farmatseut. Dragendorff sooritas Rostocki ülikoolis 1856 apteekriabilise- ja 1858 apteekrieksami. Ta õppis Heidelbergi ja Rostocki ülikoolis loodusteadusi ning kaitses 1861 doktoriväitekirja. Ta asus 1862 tööle Peterburi Farmaatsiaseltsi väljaande "Pharmaceutische Zeitschrift für Russland" toimetajana, seltsi labori juhatajana ja farmaatsiakooli õpetajana. Dragendorff oli 1864–94 Tartu Ülikooli farmaatsiaprofessor, 1883–1887 ka prorektor ning 1888–1893 arstiteaduskonna dekaan. Ta oli 1890–93 Eesti Loodusuurijate Seltsi president. Ta läks 1894 tagasi Saksamaale. Dragendorff uuris põhjalikult Turkestani, Tiibeti, Hiina ja Aafrika ravimtaimi. 1898 avaldas ta suurteose "Kõigi aegade ja rahvaste ravimtaimed: kasutamine, toimeained ja ajalugu" ("Die Heilpflanzen der verschiedenen Völker und Zeiten. Ihre Anwendung, wesentlichen Bestandtheile und Geschichte"). Dragendorff pani aluse ravimtaimede fütokeemiale. Ta töötas välja ravimtaimede toimeainete tundmaõppimise põhimõtted ja 1882 avaldas vastava käsiraamatu "Ravimtaimede kvalitatiivne ja kvantitatiivne analüüs ("Die qualitative und quantitative Analyse von Pflanzentheilen"). Suurt tähelepanu pööras ta seostele ravimtaimede keemilise koostise ja bioloogiliste tunnuste vahel ning pani sellega aluse fülogeeniale. Tema järgi on nimetatud Dragendorffi reaktiiv. See on kaaliumvismutjodiidi K2BiI5 vesilahus, mida kasutatakse alkaloidide olemasolu kindlakstegemiseks. Samuti töötas ta välja vastava Dragendorffi testi: see on kvalitatiivne test, mida kõigepealt kasutati sapi uurimiseks. Kui testitav lahus sisaldab alkaloide, siis reageerivad need Dragendorffi reaktiiviga ja tekib oranž või punakasoranž sade.