Chargiertenconvent
Chargiertenconvent (Ch!C!) oli Tartu korporatsioonide eestseisuste esinduskogu, mille kätte oli 19. sajandil koondunud võim üliõpilaskonna üle. Ch!C! kehtestas ja täiendas üliõpilaskonna põhiseadust, üldkommaani ja üliõpilaskonna asutused (buršikohus, aukohus ja mitmesugused komisjonid). Chargiertenconventi ajalugu ulatub 1827. aastasse, mil Landsmannschaft'id Fraternitas Rigensis, Estonia ja Livonia sõlmisid kartell-lepingu, millega 1832 ühines ka Curonia. Salajane üldkommaan pärinebki 1832. aastast. 1841. aastal loodi aukohus (Ehrengericht), kuhu iga liige sai valida kolm aukohtunikku. 1847 loodi metsikute üliõpilaste ettepanekul Chargiertenconventi asemele Repräsentantenconvent, kus olid esindatud kõikide üliõpilaste huvid. Siiski olid Landsmannschaft'id hääletamisel ühtsemad ja kui Repräsentantenconventist olid välja astunud kõik metsikutest liikmed ja Ruthenia sektsioon, taastasid allesjäänud Landsmannschaft'id Chargiertenconventi. Pärast taasasutamist tuli Landsmannschaft'i asemel kasutusele termin "korporatsioon". Ühtlasi muudeti lihtsamaks korporatsioonide asutamise korda kui edaspidi piisas 2/3 liikmeskorporatsioonide nõusolekust. 1850. aastal võetigi korporatsioonid Baltica ja Ruthenia Chargiertenconventi liikmeteks. Neist esimese tegevus sundlõpetati 1856 ja teine läks protestiks üldkommaani sätete vastu 1857. aastal ise laiali. 1857 võeti liikmeks korporatsioon Fraternitas Academica Dorpatensis, mis saadeti samuti juba 1861. aastal laiali. 1862. aastal oli Chargiertenconvent sunnitud vastu võtma metsikute üliõpilaste ühenduse Sektsioonid, mis taotles Chargiertenconventi laialiminekut ja Repräsentantenconventi taastamist. Selle taotluse peale saadeti Sektsioonid 23. oktoobril 1864 laiali. Pärast mitmeaastast venitamist võeti 1865 liikmeks korporatsioon Arminia, mis saadeti samuti järgmisel aastal laiali. 5. novembril 1873 võeti olude sunnil liikmeks Metsikute Ühendus (Wildenverband). 6. novembril 1874 saadeti ka see ühendus pärast uute taotluste esitamist laiali. Venestusperioodil eemaldati üldkommaanist sakslust rõhutav osa ning lubati ka mittesakslastel korporatsioone asutada. 1879 võeti kohe pärast asutamist vastu viies pikaajaline liige korporatsioon Neobaltia. 1881 kuni laialisaatmiseni 1891 ning taas 1918. aastast alates oli Chargiertenconventi liige korporatsioon Fraternitas Academica. 1882 võeti teise mittesaksa korporatsioonina liikmeks korporatsioon Lettonia, kes astus 1905. aastal Chargiertenconventist välja. 1884. aastal võeti liikmeks korporatsioon Tarbatonia, kes küll 1887. aastal laiali saadeti. 1890. aastal andis Chargiertenconvent nõusoleku eesti korporatsiooni Fraternitas Viliensise asutamiseks, kuid Riia õpperingkonna kuraator lükkas otsuse tagasi põhjusel, et korporatsioone oli juba piisavalt ja eestlastel oli võimalus liituda teiste korporatsioonidega. 1932. aastal võeti liikmeks korporatsioon Baltonia.