Elumusanalüüs
Elumusanalüüs ehk elujõulisuse analüüs on laialt levinud laboratoorne analüüsimeetod in vitro, mis kajastab tulemustes erinevust elus ja surnud rakkude vahel . Elumuse analüüsid põhinevad elus rakkudele omasele rakumembraani selektiivsele läbilaskvusele. Rakkude hukkudes kaotab membraan terviklikkuse ning seeläbi ka selektiivsuse. Selliselt läbi membraani funktsioneerimise tuvastavad analüüsid surnud rakke. Peale membraani läbilaskvuse on võimalik hinnata raku funktsioneerimiseks ensüümide aktiivsust, raku adhesiooni, ATP produktsiooni ja koensüümide tootmist. Elumusanalüüse kasutatakse näiteks erinevate ainete toksilisuse hindamiseks või vastupidi, ainete tõhususe hindamiseks eelnevalt mürgise ainega töödeldud rakkudel (et näha leevendatud mõju). Hinnang on oluline eelkõige meditsiinis (näiteks ravimite mõju rakkudele), aga ka näiteks mitmesuguste signaal-ülekannete uurimiseks, sealhulgas geneetiliste retseptorite ja organellide funktsioonide jälgimiseks. Raku elujõulisuse analüüsimeetodid jaotuvad nelja erinevasse rühma: värvaine sissevõtmise meetodid (põhinevad rakumembraani terviklikkusel) – kasutatavad värvained on näiteks trüpaansinine, eosiin, Kongo punane ja erütrosiin B; kolorimeetrilised meetodid (põhinevad raku mitokondrite aktiivsusel, et metaboliseerida reaktiivi), näiteks tetrasoolium (MTT), Alamar-sinine, laktaadi dehüdrogenaas (LDH); fluorestsentsmeetodid, näiteks propiidium jodiid, lilla kaltsedon, sulforhodamine B; luminestsentsmeetodid – ATP-d hõlmavad analüüsid.