Mingem üles mägedele
Mingem üles mägedele Minge üles mägedele, tuule õrna õhule! Vaatke alla oru põhja üle lille hiilguse! Vaatke, kuidas oja keerleb läbi luha läikiva! Ja siis hüüdke alla orgu: :,: „Ilus oled, isamaa!” :,: Vaatke, metsad pilve poole tõstvad latvu uhkuses! Kuulge, kuidas kaasik kohab lõhnavates lehtedes! Vaatke, jõed, järved läik’vad metsas virvendusega! Ja siis hüüdke üle metsa: :,: „Ilus oled, isamaa!” :,: Vaatke, rohke rukis hällib uhke nurme nõlvadel! Tõuvili tõotab anda rohket saaki sügisel. Viljapuude okste otsas hiilg’vad anded iluga. Ja siis hüüdke üle nurme: :,: „Ilus oled, isamaa!” :,: Vaatke karja lustipidu leherikkas lepikus! Kuulge karjalaste laulu vastuhelkjas võsikus! Vaatke, kuidas kõrgel võlvil taevas helgib sinaga! Ja siis hüüdke taeva poole: :,: „Ilus oled, isamaa!” :,:! "Minge(m) üles mägedele" on Mihkel Veske luuletus, mille viisistas Karl August Hermann. Luuletuse originaalpealkiri oli "Ilus oled, isamaa". Laulu töötlustest on tuntuim Alo Mattiiseni samanimeline laul, mille Mattiisen viisistas Henno Käo luuletust kasutades. See laul oli laulva revolutsiooni ajal üks Mattiiseni "Viiest isamaalisest laulust".