Kasimir von Meyendorff
Vabahärra Gerhard Konrad Kasimir von Meyendorff (vene Казимир Иванович (Егорович) Мейендорф; 25. oktoober 1749 Mazstraupe mõis, Straupe kihelkond – 10. veebruar 1813 Mazstraupe mõis) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane (ratsaväekindral, 1799). Vene teenistuses sai temast 1765 2. järgu major, 1773 1. järgu major, 1776 alampolkovnik. 1781 polkovnik ja 1782 Jekaterinoslavi kürassiiri polgu komandör, 1786 Jekaterinoslavi jäägrikorpuse ülem, 1789 kindralmajor, 1789–95 Riia ülemkomandant, 1795 kindralleitnant. 1795–1797 oli ta Liivimaa kindralkuberner ja seejärel 1803–1805 Soome kubermangu tsiviilkuberner ja Viiburi kubermangu sõjakuberner seeaegses Venemaa Soome kubermangupealinnas Viiburis. Viimasel ametikohal saatis ta keiser Aleksander I-st 1803. aasta reisil Vana Soome aladele. Sõjakuberneri ametis olles suutis ta keisrile selgeks teha, et ainult vabad talupojad harivad maad hästi ja suudavad sellega oma elatustaset parandada. Koos Vene väejuhiks saanud Johann von Michelsohneniga võitles ta korpuseülemana 1806. aastal alanud Vene-Türgi sõjas, piiras 29. detsembrist 1806 ebaõnnestunult türklaste valduses olevat Izmaili kindlust (крепост Измаил), ning juhtis pärast Michelsohneni surma 9. augustil 1807 Bukarestis, Moldova (Dnestri) armeed kuni 1809. aastani. Izmaili, aga vallutas 14. septembril 1809 venelastele lõpuks Riias sündinud baltisakslasest endine Meyendorffi alluv ja Moldova armee kindral Andreas von Sass (Saß, 1753–1815; Засс Андрей Павлович). Vabahärra Kasimir von Meyendorff oli Meyendorffide Mazstraupe haru esivanem ja Liivimaa Volmari kreisi Straupe kihelkonna Mazstraupe (saksa keeles Klein-Roop) ja Augstroze (Hochrosen) mõisaomanik, ning aastatel 1795 kuni 1800, 60 000 taalri eest Salatsi lähedal Johann Andreas von Duntenile kuulunud Svētciema mõisa (Svētciems või Sveiciems; Neu-Salis) pandihärra kaasaja Svētciemsi valla aladel.