Vladimir Džunkovski
Vladimir Fjodorovitš Džunkovski (vene keeles Джунковский, Владимир Фёдорович; 7. vkj 19. september 1865 Peterburi – 21. veebruar 1938 Butovo polügoon, Moskva, NSV Liit) oli Venemaa keisririigi riigiametnik ja sõjaväelane (kindralleitnant) ning Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu poliitilise politsei Sandarmi Üksikkorpuse juht aastail 1913–1915. Vladimir Džunkovski oli pärit Poltaava kubermangu aadlisuguvõsast ja sai sõjalise üldhariduse Paažide korpuses Peterburis, mille lõpetas 1884. aastal. Sõjaväeteenistust alustas Preobraženski Ihukaardiväepolgus, mille šefiks oli suurvürst Sergei Aleksandrovitš. 1891. aastal porutšiku auastmes määrati Džunkovski suurvürst Sergei Aleksandrovitši adjutandiks, kes nimetati ka varsti Moskva kubermangu kindralkuberneriks. 1895. aastal keiser Nikolai II kroonimispidustuste läbiviimist Moskvas ülendati Džunkovski staabikapteniks.  Pikemalt artiklis Nikolai II#Kroonimine 1900. aastal keiser Nikolai II sünnipäeva puhul ülendati ta kapteniks. 4. veebruaril 1905 tappis aga esseeride võitlusorganisatsiooni liige Ivan Kaljajev Džunkovski patrooni suurvürst Sergei Aleksandrovitši ja aprillis 1905 sai Džunkovski polkovnikuks. 6/12. augustil määrati Džunkovski Moskva kubermangu asekuberneriks ja 11. novembril 1905 Moskva kubermangu kuberneriks, kus ta teenis seitse aastat. 1908. aastal ülendati ta kindralmajoriks ja keisri tiibadjutandiks. Pärast 1912. aastal Moskvas Borodino lahingu pidustuste edukat organiseerimist Moskvas määrati Džunkovski 25. jaanuarist 1913 Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi siseministri seltsimeheks (asetäitjaks) ja Venemaa keisririigi Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu poliitilise politsei Üksiku Sandarmikorpuse juhiks.