Vilkpėdė
Vilkpėdė (poola keeles Wilcza Łapa) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna edelaosas Vilkpėdė valla territooriumil. Vilkpėdė piirneb idas Naujamiestisega, põhjas Vingisega, kagus Burbiškėsega, lõunas Žemieji Paneriaiga, läänes aga üle Nerise jõe asuva Miškiniaiga. Linnaosa asub Vilniuse ja Kaunase vahelise raudtee ääres, sellelt hargneb sealseid ja Žemieji Paneriaisse jäävaid tööstusettevõtteid teenindav raudteeharu. Linnaosas asub mööblivabrik, seal on ka Vilniuse soojuselektrijaam. Linnaosas on Vilkpėdė park. Vilkpėdės on kaks raamatukogu, seal asub ka Leedu Riiklik Ajalooarhiiv. Praeguse linnaosa aladel asus elektrijaama alla jäänud Madeleine'i kultuuri asulakoht. Hiljem asus seal Vilniuse eeslinn. Sealsed alad kuulusid XIV sajandil Leedu suurvürstidele, sajandi lõpus läksid aga üle Vilniuse kapiitlile. XVI sajandil kuulusid need maad jesuiitidele. 1529. aastal rajati sinna telliselööv, mille toodangut kasutati Vilniuse kirikute ja elamute ehitamisel. Vaatamata Vilniuse lähedusele oli aga sealne asustus hõre. XVIII sajandil asus sealsetel aladel üksnes neli maja. Piirkond on nime saanud samanimelise tänava ääres asunud lohukivist, mille lohkusid kutsuti rahvasuus hundijälgedeks (Wilcze łapy). Kivi järgi sai nime ka sealne küla, mille nimi kandus omakorda üle hilisemale linnaosale. Vilkpėdė hakkas arenema XIX sajandi teisel poolel. 1862. aastal valmis Peterburi–Varssavi raudtee. 1905. aastaks asus praeguse linnaosa alal kaks samanimelist küla, kus oli kokku 201 elanikku. Aastail 1912–1914 rajati sinna raudteelaste haigla, 1931. aastal oli selle juures asuvas asulas s4 elanikku. XX sajandi keskpaiku asuti Žemieji Paneriaisse rajama tööstusettevõtteid, tööstuspiirkond laienes osaliselt ka Vilkpėdėsse. Muinsuskaitse all on raudteelaste haigla hoonetekompleks, 1932. aastal valminud raudteeviadukt ja 1913. aastal valminud uusgooti stiilis katoliku kirik. Vilkpėdė kirik Vilkpėdė haigla