Reflektorsihik
Reflektorsihik, mida on nimetatud ka reflekssihikuks, on optiline seade, mille abil saab kasutaja vaadata läbi osaliselt peegeldava klaaselemendi ning näha sihtimispunkti enda nägemisväljal. Need sihikud kasutavad ära füüsikalist põhimõtet, et läätse või peegli fookuspunkti projekteeritud kujutis tundub inimese silmale kui terav kujutis lõpmatus kauguses. Kuna sihtimisjoonestik on projekteeritud lõpmatus kauguses, tähendab see seda, et sihik on joondatud seadmega, mille külge see on kinnitatud, mistahes nurga alt sihikusse ka ei vaadata. See tähendab seda, et kaob suur osa parallaksist ning muudest sihtimisvigadest, mis tekivad sihtimisseadmetega. Reflekssihikuid on nende leiutamisest saati 1900. aastal kasutatud paljudel relvasüsteemidel ning ka Esimese ja Teise maailmasõja sõjalennukites. Tänu hinnatud omadustele on nad kasutuses ka suurtes relvasüsteemides nagu tankitõrje või õhutõrje, kuna nende abil on lihtsam sihtida kiirelt liikuvaid objekte. Kuigi Teises maailmasõjas oli mõnel üksikul käsirelval peal reflekssihik, siis palju laialdasemalt tulid need väikerelvadel kasutusele pärast punatäppsihiku leiutamist 1970. aastatel.