Roosimine
Roosimiseks nimetatakse mustrilõngade põimimist kudumise käigus põhikoe silmuste vahele. Roosimine on eesti rahvakunstis uuem kaunistusvõte, mis tuli kasutusele 19. sajandi I poolel, ent laiemalt levis sajandi lõpul. Roosimist on kujundanud rootsi ja saksa sarnased tehnikad. Eestis kasutati roosimist ajalooliselt sõrmkinnaste ja sokkide kaunistamiseks, tehnika oli levinud peamiselt Pärnu- ja Viljandimaal.