Grubenhageni vürstkond
Grubenhageni vürstkond oli Welfide Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna alljaotus Saksa-Rooma riigis, tuntud ka kui Braunschweig-Grubenhagen. Grubenhagen paiknes Harzi edelaserva ümbruskonnas ja sisaldas linnu Osterode am Harz, Herzberg am Harz, Duderstadt, Einbeck ja idapoolset eksklaavi Elbingerode. Grubenhagen eraldati aastal 1291 Braunschweigi hertsogkonna alljaotusest, selle esimene valitseja oli Heinrich I. Heinrichi pojad jagasid aastal 1322 väikest vürstkonda edasi, kuna neil endil oli arvukalt pärijaid. Hertsog Heinrich II poeg vürst Otto, nähes oma väikest osa, lahkus Monferratosse, abiellus aastal 1376 Napoli kuninganna Johanna I-ga ja temast sai aastal 1383 Taranto vürst. Grubenhageni vürstkond taasühendati lõpuks aastal 1526 Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Philipp I valitsemise alla. Kui Grubenhageni haru aastal 1596 hääbus, vaidlesid territooriumi üle Braunschweig-Lüneburgi dünastia erinevad liinid. Braunschweig-Wolfenbütteli hertsog Heinrich Julius okupeeris Grubenhageni, tema poeg Friedrich Ulrich loovutas selle siiski keiserliku õuekohtu (Reichskammergericht) 1617. aasta otsusega Lüneburgi vürstile Christianile. Koos Lüneburgi vürstkonnaga päris Grubenhageni lõpuks aastal 1648 Calenbergi vürst Christian Ludwig. Pärast tema surma aastal 1665 lõpetas Grubenhagen eksisteerimise iseseisva vürstiriigina. Ametlikult jäi ta Saksa-Rooma riigi osastisriigiks kuni selle lõpetamiseni aastal 1806.