Novaja Zemlja
Novaja Zemlja (vene Новая Земля 'Uus Maa') on Venemaale kuuluv saarestik Põhja-Jäämeres. Halduslikult kuulub saarestik Arhangelski oblasti koosseisu. Novaja Zemlja koosneb kahest suuremast saarest (Põhja- ja Lõunasaar), mille vahel on kitsas väin Matotškin Šar, ja hulgast pisikestest saartest. Lõunas eraldab teda Vaigatši saarest 50 km laiune väin Kara Värav. Saarestikust itta jääb Kara meri ja läände Barentsi meri. Saarestiku pindala on 83 tuhat km². Põhjast lõunasse on saarestiku pikkus 925 km. Lõunasaare laius on kuni 143 km, Põhjasaare laius kuni 123 km. Saared on mägised, olles Uurali mäestiku jätkuks. Kliima on arktiline. Talv on pikk ja külm, kuni -40 °C, tuule kiirus ulatub kuni 40–50 m/s. Kõige soojema kuu, augusti keskmine temperatuur on -2,5 °C põhjas kuni +6,5 °C lõunas. Umbes poole Põhjasaarest, 20 000 km², hõlmavad liustikud. Pidev jääkilp on 400 km pikkune, 70–75 km laiune ja üle 300 meetri paks. See on Venemaa suurim jääkilp. Mitmel pool ulatub liustik mereni. Sealt laskuvad merre jäämäed. Enamiku Lõunasaarest hõlmab arktiline tundra. Saarestikus on palju järvekesi. Päikesekiirte käes võib saarestiku lõunaosas järvevesi soojeneda kuni +18 °C-ni. Novaja Zemlja elanikkonna enamiku moodustavad sõjaväelased: saartel on Venemaa tuumapolügoon. Suur osa saartest on radioaktiivselt saastatud: alates 1950. aastatest lõhati seal Nõukogude tuumapomme ja 1961. aastal maailma suurim vesinikupomm. Pärast tuumakatsetuste keelustamist atmosfääris lõhati pomme maa-alustes šahtides.