Aino-Eevi Lukas
Aino-Eevi Lukas (29. juuli 1930 – 5. detsember 2019) oli eesti advokaat, poliitik, ratsasportlane ja tõlkija. Lukas lõpetas 1948. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja astus Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonda, kuid pärast tema isa arreteerimist 1950. aastal elas 1950–1955 repressioonide kartuses väljaspool Eestit, sealhulgas Moskvas ja Abhaasias, kus oli tegev ratsasportlasena, ning lõpetas ülikooli alles 1961. aastal. Hiljem töötas ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asunud juriidilise komisjoni seaduseelnõude osakonnas ning 1963–1968 Eesti Riiklikus Kirjastuses toimetajana ja toimetuse juhatajana. 1968–1993 tegutses ta advokaadina, samuti Tartu õigusnõuandlas. 1989. aastast kuni 17. oktoobrini 1993 oli Aino-Eevi Lukas Tartu linnavolikogu I koosseisu esimees. Eesti iseseisvumise järel osales ta Tartu linna esimese põhimääruse koostamises. 2004–2019 oli ta advokaadibüroo Advocatus juhatuse liige. 2008. aastal avaldas Aino-Eevi Lukas koos Uno Lõhmuse ja Ago Pajuriga mälestusteraamatu "Kindral. Professor. Vandeadvokaat", mille pealkiri viitab Lukase isale, kes oli Eesti sõjaväe kolonel ja Nõukogude kindralmajor, tema abikaasale, kes oli õigusteaduse professor, ning talle endale. Aino-Eevi Lukas oli Eesti Ajakirjanike Liidu liige.