Kalamaja (elamu)
Kalamaja (ka soemaja, kalasaun, Saaremaal rannamaja, rannasaun, Hiiumaal võrkmaja) oli eesti rahvaarhitektuuris püügipiirkonna lähedal asunud kalurite ajutine elamu. Arvatakse, et esimesed kalamajad ehitati Eesti rannikupiirkonda enne 14. ja 15. sajandit. Kalamajade ehitamine lõppes 1930. ja 1940. aastatel, kui merekalastuse iseloomu muutumise ja tehnilise varustuse täiustumise tõttu kalamajasid enam ei vajatud.