Jalgrattasport olümpiamängudel
Jalgrattasõit on kuulunud olümpiamängude programmi kõigil suveolümpiamängudel alates nüüdisaegse olümpialiikumise sünnist 1896. aasta suveolümpiamängudel Ateenas, kus peeti maantee grupisõit ja viis ala trekisõidus. Maastikurattasõit kuulus esimest korda olümpiaprogrammi 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas, 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis debüteeris olümpiamängude programmis BMX-võistlused. Enne plaanilisi 2020. aasta suveolümpiamänge olid kõik võistlused kiirvõistlused, kuid 2020. aastalt 2021. aastale edasi lükatud olümpiamängudel on esimest korda kavas BMX-i vabakava. Naiste maanteesõit osales esimest korda suveolümpiaprogrammis 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses. Naiste trekisõit lisati suveolümpiaprogrammi 1988. aastal Seoulis ja sestpeale on mõlemad alad kuulunud suveolümpiaprogrammi. Naiste trekisprindis 1988. aastal tuli esimeseks olümpiavõitjaks Nõukogude Liitu esindanud Erika Salumäe. Neli aastat hiljem 1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas tuli Erika Salumäe teist korda trekisprindi olümpiavõitjaks, kuid siis juba taasiseseisvunud Eestit esindades. 2012. aasta suveolümpiamängud Londonis olid esimesed olümpiamängud, kus mehed ja naised võistlesid võrdselt samadel võistlustel kõigil jalgrattaspordi aladel. Naistel on ainult mõne võistluse jaoks lühem vahemaa.