Saksamaa ultimaatum Leedule
Saksamaa ultimaatum Leedule oli 20. märtsil 1939. aastal Saksamaa välisministri Joachim von Ribbentropi poolt Leedu välisministrile Juozas Urbšysele esitatud suuline ultimaatum. Wehrmachti sissetungiga ähvardades nõudis Saksa valitsus, et Leedu loobuks oma Klaipėda (Memeli) piirkonnast, mis oli enne Esimest maailmasõda kuulunud Saksamaale. Arvestades Leedu ja Saksamaa vaheliste suhete aastaid kestnud pingestumist, kasvavat natsimeelset propagandat piirkonnas ja jätkuvat Saksamaa ekspansiooni Euroopas oli selline nõue oodatud. Ultimaatum esitati vaid viis päeva pärast Tšehhoslovakkia okupeerimist Saksamaa poolt. 1924. aasta Klaipeda lepingu osapooled, kes olid lubanud tagada regioonis status quo püsimise, Leedule mingisugust reaalset abi ei pakkunud. Suurbritannia ja Prantsusmaa järgisid suhetes Saksamaaga lepituspoliitikat, Itaalia ja Jaapan toetasid avalikult Saksamaad. Leedu nõustus ultimaatumiga 22. märtsil, vastav leping allkirjastati 23. märtsi öösel. Saksamaa jaoks oli tegemist viimase territoriaalse laienemisega enne Teist maailmasõda, Leedule tõi see kaasa majanduse ja moraali languse, Euroopale tervikuna tähendas see jätkuvat pingete kasvu.