Grant Hackett
Grant George Hackett (sündinud 9. mail 1980) on Austraalia endine ujuja, kes on meeste 1500 meetri vabaujumise võitnud nii 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys kui ka 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas. See saavutus on viinud selleni, et teda peetakse ajaloo üheks suurimaks 1500 m distantsi ujujaks.[viide?] Samuti võitis ta Sydneys kuldmedali 4 × 200 m vabaujumise teateujumises. Teda hinnati hästi tema mitmekülgsuse pärast ja ta on ujunud maailmarekordi 200 m, 800 m ja 1500 m vabaujumises. Ta domineeris kümmekond aastat 800 m ja 1500 meetri vabaujumises, jäädes võitmatuks 1998. aastast kuni 2005. aasta maailmameistrivõistlusteni. Kokku on ta võitnud 10 maailmameistrivõistluste kuldmedalit. Hackett oli Austraalia ujumismeeskonna kapten alates ajast 2005. aastal kuni karjääri lõpetamiseni 2008. aastal. Esimese rahvusvahelise võidu sai Hackett 1997. aasta Pan Pacificu meistrivõistlustel, kus ta võitis esimest korda 1500 meetri vabaujumise. Ta võitis ka 400 m vabaujumise, kusjuures edestas seal esimest korda Ian Thorpe'i. 1998. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta taas 1500 m, kuid oli teine Thorpe'i järel 400 m vabaujumises. Samuti võitis ta koos Thorpe'i, Michael Klimi ja Daniel Kowalskiga 4 × 200 m vabaujumise teatevõistluse, alustades kuueaastast võiduujumist Ameerika Ühendriikide võistkonnaga. Neid tulemusi korrati Kuala Lumpuris 1998. aastal Rahvaste Ühenduse mängudel. Aastatel 1997–2007 oli ta võitmatu 1500 m vabaujumises, võites selle kõigil suurematel võistlustel, sealhulgas maailmameistrivõistlustel, Pan-Pacificu meistrivõistlustel, olümpiamängudel, Rahvaste Ühenduse ja Austraalia meistrivõistlustel. 1999. aastal saavutas Hackett oma esimese maailmarekordi, ületades ootamatult Giorgio Lamberti 200 m vabaujumise maailmarekordi, juhtides samal ajal oma klubi teatevõistkonna Austraalia meistrivõistlustel võiduni. Ian Thorpe ületas selle rekordi hiljem samal aastal Sydneys Pan Pacificu meistrivõistlustel 1999. aastal, ehkki Hackett ujus ise oma vanast rekordist kiiremini. Hackett võitis samal võistlusel 1500 m vabaujumise ning koos Thorpe'i, Klimi ja Bill Kirbyga ujuti uus maailmarekord 4 × 200 m vabaujumises. 2000. aastal olümpiamängudel Sydneys oli Hackett 1500 m vabaujumises ülekaalukaim lemmik ja suursoosik ning üritas Thorpe'iga võistelda 200 m ja 400 m vabaujumises. Haigestumise tõttu jäi ta aga oma parematele aegadele alla ning lõpetas nendel võistlustel vastavalt kaheksanda ja seitsmendana. 4 × 200 m vabaujumises oli ta eelvõistluses kvartetist kõige aeglasem ja teda asendades finaalis Todd Pearson. Selleks ajaks, kui jõudis kätte 1500 m vabaujumine, oli Hackett poolfinaalist pääsenud finaali kolmanda ajaga. Soosikuks oli finaalis tõusnud teine austraallane Kieren Perkins. Tohutu surve tingimustes kasutas Hackett ründavamat ja kiiret ujumist ning suutis kulla saamiseks endast anda kõik. 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Fukuokas oli Hackett oma karjääri tipus. Ta püstitas 200 m, 400 m, 800 m ja 1500 m vabaujumise võistlustel isikliku rekordi, saavutades Thorpe'i järel teised kohad nii 400 m kui 800 m vabaujumises ning mõlemal alal püstitati maailmarekord. Koos Thorpe'i, Klimi ja Kirbyga parandasid nad varasemat maailmarekordit 4 × 200 m vabaltujumises. 1500 m vabaujumises ründas Hackett kohe, püsis Perkinsi maailmarekordist tublisti ees ning ületas selle 7 sekundiga ja tuli teist korda sel distantsil maailmameistriks. Barcelonas toimunud 2003. aasta maailmameistrivõistlustel noppis Hackett viis medalit; kolm kulda, hõbedat ja pronksi. Hackett hõivas individuaalseid medaleid 200, 400, 800 ja 1500 vabaltujumises esimest korda rahvusvahelistel võistlustel, ei suutnud Hackett isiklikke parimaid aegu murda. 2004. aastal olümpiamängudel Ateenas võitis 196 cm pikkune ja 89,8 kg raskune Hackett 1500 meetri vabaujumise kerge füüsilise jõu ja vastupidavuse abil. Ta näitas seda Sydneys, kui ta võitis hoolimata sellest, et ta oli vaid osaliselt haigusest toibunud, ja taas Ateenas, kui ta ületas ujujate (Larsen Jenseni ja David Daviesi) väljakutsed – hoolimata vaid osaliselt toiminud kopsust. See selgus pärast ujumist 400 m vabaujumises, saades Thorpe'i järel hõbeda ja puudulikku sooritust individuaalses 200 m vabaujumises, millele järgnes ebakindel ujumine 4 × 200 m vabaujumise finaalis, kui ta oli 1,66 sekundit aeglasem oma parimast ajast. Tema aeglane ujumine 1500 m vabaujumise eelujumises viis ta finaali kolmanda ajaga, tekitades muret Austraalia meeskonnas. Pärast olümpiamänge selgus, et üks tema kopsudest oli osaliselt kahjustunud, mistõttu tema kopsu töömaht vähenes 25%.