Diogo Antônio Feijó
Diogo Antônio Feijó [di'ogu ant'oniu feiž'o] (3. august 1784 São Paulo – 10. november 1843 São Paulo) oli Brasiilia ainuregent (Regente Único) 12. oktoobrist 1835 – 19. septembrini 1837, kes valitses Brasiilia alaealise keisri Pedro II eest. Feijó sündis enda sõnul "tundmatute vanemate pojana". Feijó ordineeriti 25. veebruaril 1809 katoliku preestriks. Ta valiti 1821 Brasiilia esindajana Portugali Üldisesse ja Erakorralisse Cortes 'isse 1821–1822. Koos teiste brasiillastest saadikutega keeldus Feijó alla kirjutamast Portugali konstitutsioonile ning hiljem (1824) kritiseeris ta väga teravalt selle autoritaarsust. Saadikutekoja liikmena São Paulo poolt (1826–1829, 1830–1833), ründas Feijó ägedalt keiser Pedro I poliitikat. Samuti astus ta välja preestrite tsölibaadi kaotamise eest. Pärast keisri loobumist troonist (7. aprill 1831) ja Alalise Regendinõukogu valimist (17. juuni 1831) sai Feijó juulis 1831 justiitsminister, kuid astus 3. augustil 1832 tagasi, sest Senat keeldus vallandamast José Bonifácior alaealise keisri Pedro II õpetaja kohalt. Juulis 1833 sai ta senaatoriks. Tema tegevus parlamendis oli innukas, sõltumatu ja julge. 1834 valiti ta Senati Statistikakomitee liikmeks. 7. aprillil 1835 valiti Feijó valijameeste poolt neljaks aastaks regendiks. Häälte lugemise viis lõpule Üldkogu (Senati ja Saadikutekoja ühine istung), mis peeti Senati hoones Rio de Janeiros 9. oktoobril 1835.