Benazir Bhutto
Benazir Bhutto (sindhi: بینظیر ڀھٽو ; urdu:بینظیر بھٹو ; b 21. juuni 1953 Karachi – 27. detsember 2007 Rāwalpindi) oli Pakistani poliitik, peaminister aastatel 1988–1990 ja 1993–1996. Ta oli esimene naispeaminister islamimaades. Tema isa oli Pakistani president ja peaminister Zulfikar Ali Bhutto, kes 1979 poodi. Aastast 1983 kuni surmani oli ta oma isa asutatud Pakistani Rahvapartei (PPP) esimees. Poliitikasse läks ta maapaost 1986. aastal, et kukutada võimult diktaator Muhammad Zia ul-Haq. Pärast Zia surma sai temast Pakistani peaminister. Bhutto välispoliitika oli mõõdukas, ta üritas parandada suhteid Indiaga ning võttis vastu ligi 3 miljonit Afganistani põgenikku. 20 kuud hiljem kõrvaldas president Ghulam Ishaq Khan ta ametist, süüdistades teda korruptsioonis. 1993 valiti ta ametisse tagasi, kuid 1996 tagandas president Farooq Leghari ta uuesti, jällegi süüdistustega korruptsioonis. Bhutto läks 1998 Dubaisse maapakku. 1999 mõistis Pakistani kohus ta 5 aastaks vangi. 18. oktoobril 2007 naasis Bhutto Pakistani pärast kokkulepet presidendi Pervez Musharrafiga, mille kohaselt talle anti amnestia ja kõik korruptsioonisüüdistused tema vastu võeti tagasi. Enne 8. jaanuaril 2008 toimuma pidanud üldvalimisi oli küsitluste kohaselt valimiste soosik PPP. 27. detsembril 2007 mõrvati Bhutto, kui ta valimisüritusel Rawalpindis oma pooldajatele kõneles, seistes soomusautos püsti. Vastutuse kuriteo eest võttis Al-Qaeda ülem Mustafa Abu al-Yazid, nimetades Bhuttot "Ameerika Ühendriikide kõige kallimaks varaks". Pärast Benazir Bhutto mõrvamist nimetati 30. detsembril 2007 tema juhitud Pakistani Rahvapartei kaasesimeesteks Benazir Bhutto poeg Bilawal Bhutto Zardari ja lesk Asif Ali Zardari. Valimised lükati rohkem kui kuu aega edasi. Need toimusid 18. veebruaril 2008 ja PPP võitis need, saades 340-kohalises Pakistani Rahvusassamblees 124 kohta. Valimised andsid hävitava löögi valitsevale Pakistani Moslemi Liigale, mille kõik juhid, kaasa arvatud 22 endist ministrit, kaotasid oma koha rahvuskogus. PPP liider Yosaf Raza Gillani moodustas koalitsioonivalitsuse ja sai selle peaministriks.