Kirivöö
Kirivöö ehk korjatud kirjaga vöö on enamasti valgele linasele põhjale korjatud värvilise villase kirjaga naistevöö. Kirivöö kuulub meie rahvarõivaste juurde. See on küll pisikene, kuid väga oluline detail. Keeleuurijad on leidnud, et sõna „vöö“ kuulub kõige vanemate omatüvede rühma ning sõna vanuse võib ulatuda lausa neli kuni viis tuhat aastat enne Kristust „Rahvarõivana on meil praegusel ajal tuntud 18.–19. sajandi talurahva pidurõivad. Sel ajal oli naisterõivastuses olulisemaks vööliigiks kirivöö. Seni vanim kirivöötehnikas leid Eestis pärineb 13.–14. sajandist Iisaku kandi Jõuga kalmest. Esimesed kirjalikud teated kirivöödest on aga 17. sajandist.“ Naiste kirivööd on olnud väga erineva laiusega. Näiteks Lüganuse kandi vöö laius oli 1,5 cm, aga Kolga-Jaani ja Põltsamaa kandis võis sama lai olla ainuüksi juba äärekiri. Kirivööde tavaline pikkus on 2–3 pihaümbermõõtu ehk umbes 2,4–2,7 meetrit, kuid leidub ka pikemaid. Näiteks võib ERMi arhiivist leida ka 3,7-meetrise (koos narmastega) vöö Võnnu kandist. Lisaks eestlastele leidub kirivöid ka skandinaavia rahvastel: norrakatel, rootslastel, saamidel, soomlastel. Soomes on need vööd tuntud viron vyö nime all. Seda vööliiki tuntakse ka idapoolsetel Soome-Ugri aladel.