Jääger
Jääger (saksakeelsest sõnast Jäger) tähendab elukutselist kütti ehk jahimeest, kes tunneb ka jahinduse majanduslikku ja eetilist poolt. Ajalooliselt olid jäägrid palgal suuremates mõisates, millele kuulus palju ulukirohket metsa. Ehkki jäägri üks ülesanne oli tuua liha mõisaomaniku lauale, oli vähemalt sama tähtis ka tema töö majanduslik ja eetiline pool: jääger jälgis metsa üldist seisundit, korraldas jahte ning püüdis salakütte. Selles suhtes olid jäägrid lähedased metsavahtidele. Juba keskajal pidasid jõukad aristokraadid oma maavaldustes elukutselisi jahimehi. Jäägriks õpiti kolmeaastase õpipoisiaja jooksul, milleks uusajal oli kindel õppekava. Saksa traditsioonis nimetati jäägriõpilasi Jägerbursche ja kuninglikke õuejäägreid Hofjäger. Kasutati ka piirkondliku hierarhia nimetusi nagu ülemjääger (Oberjäger), ülemõuejääger (Oberhofjäger), jäägermeister (Jägermeister) ja ülemjäägermeister (Oberjägermeister). Isegi aadlikud pidid läbima õpipoisiaja, et olla hiljem võimelised täitma oma kohta kuninglikus jahikorralduses. Saksa vürstidele võis keiser anda tiitli Reichserzjägermeister, näiteks pälvis selle Saksimaa kuurvürst Johann Georg I. Tänapäeval leidub jäägreid suurtes maavaldustes harva. Küll aga on elukutselisi kütte turismifirmade palgal, mis korraldavad safareid jt jahiretki.