Sõjamäe hiis
Sõjamäe hiis on pargi- ja mälestusehitiste kompleks, mida hakati 1920. aastatel Jüriöö ülestõusu mälestamiseks rajama Tallinna Sõjamäe kõrgendikule. 1926 – Eesti Kultuuriajalooline Selts tegi ettepaneku rajada Sõjamäe kõrgendikule ajalooline mälestusmärk 1927 – püstitati esimene, ajutine mälestuskivi 1933 – moodustati Sõjamäe Kaunistamise Komitee – alustati puude istutamisega – korraldati hiie üldlahenduse arhitektuurivõistlus 1934 – arhitekt Johann Ostrat koostas võistluskavandite alusel hiie projekti. Hiie ala hõlmas 5 hektarit ning hiis koosnes seitsmest osast: Rahvakogunemise lagendik Urila – maa-aluses osas oleks olnud nimetu rahvuskangelase põrm ja igavene tuli Tulila – see oleks olnud sel ajal kõrgeim ehitis Eestis (130 meetrit), mille sees oleks olnud lift ja trepp ning mille tipus oleks olnud tuleruum. Tuli oleks pidanud paistma Soome Rahvuskangelaste puhkepaik – nii tegelike kui ka sümboolsete suurkujude matmiseks Kuninga tammed – neli tamme Paides 1343. aastal langenud nelja eestlaste juhi mälestuseks ja mälestuskivi, kuhu oli raiutud aastaarv "1343". Kivi kaugus Tulilast (130 meetrit) oli kavandatud võrdsena Tulila kõrgusega Vaikne veekogu Mets 1937 – oli rajatud teedevõrk ja hiie ala oli planeeritud 1939–1940 – erakordselt külm talv hävitas enamiku istutatud puudest 1941 – Tallinna ümbruse lahingud II maailmasõjas põhjustasid hiiele olulist kahju 1943 – algselt oli kavandatud hiie avamine Eesti Vabariigi 25. aastapäeva ja Jüriöö ülestõusu 600. aastapäeva puhul 1950–1960. aastad – rajati uusi tööstusettevõtteid, osaliselt ka hiie alale 1963 – Tallinna Linnamuuseumi Kodu-uurimise ring hakkas istutama uusi puid Praegu on hiiest säilinud üks Kuninga tammedest ja 1343. aasta mälestuskivi. Alates 1990. aastatest on hiie säilinud alale hakatud rajama Jüriöö parki.