Eesti riigipühad
Mitte segi ajada mõistega Eesti riiklikud tähtpäevad Eesti riigipühad on Eestis igal aastal korduvad üleriigilised pühad ja puhkepäevad. Lisaks üheteistkümnele riigipühale kehtestab pühade ja tähtpäevade seadus veel ühe rahvuspüha (Eesti Vabariigi aastapäev), mis on samuti puhkepäev, ja 13 riiklikku tähtpäeva, mis ei ole puhkepäevad. Eesti riigipühad ja rahvuspüha: uusaasta – 1. jaanuar; iseseisvuspäev, Eesti Vabariigi aastapäev – 24. veebruar – rahvuspüha suur reede – liikuv püha, kaks päeva enne ülestõusmispühade 1. püha; ülestõusmispühade 1. püha – liikuv püha, esimene täiskuu pühapäev pärast kevadist pööripäeva; kevadpüha – 1. mai; nelipühade 1. püha – liikuv püha, seitse nädalat pärast 1. ülestõusmispüha; võidupüha, Eesti Vabadussõja Võnnu lahingu aastapäev – 23. juuni; jaanipäev – 24. juuni; taasiseseisvumispäev, Eesti Vabariigi taastamise aastapäev – 20. august; jõululaupäev – 24. detsember (alates 2005. aastast) esimene jõulupüha – 25. detsember; teine jõulupüha – 26. detsember. Uusaastale, Eesti Vabariigi aastapäevale, võidupühale ja jõululaupäevale eelnev tööpäev on töölepingu seaduse alusel 3 tunni võrra lühendatud. Ühistransport liigub riigi- ja rahvuspühadel enamasti pühapäevase sõidugraafiku alusel, enamik teenindusasutusi (sh pangad ja kauplused) on suletud või on avatud lühemat aega. Eesti 12 riigipühast 2 on seotud Eesti ajalooga (samuti Eesti rahvuspüha, 24. veebruar). Kristliku taustaga pühade arv on vaieldav sõltuvalt sellest, kas jaanipäeva ja jõule peetakse pigem Eesti rahvakalendri või kristlikuks pühaks – ajalooliselt on neis segunenud mõlemad traditsioonid. Eri hinnanguil on neid seega 3–7. Kristliku kombestiku ülekaalu ka mittekristlike riigipühade riiklikul tähistamisel on ajakirjanduses kohati kritiseeritud, teisalt on kriitikat pälvinud riigijuhtide vähene osalemine jõulujumalateenistustel.