Metsik lingvistika
"Metsik lingvistika" on eesti kirjaniku ja semiootiku Valdur Mikita 2008. aastal ilmunud esseekogumik, mis käsitleb keele, kirja, kultuuri, looduse ja Eesti identiteedi seoseid. Arvustaja Berk Vaheri sõnul sarnanes "Metsik lingvistika" Mikita esikteosega "Äparduse rõõm"," kätkedes esimeses osas teoreetilisi esseid ja teises osas isiklikuma sisuga kultuurikogemuslikke imelugusid ehk memoraate, kus taas on raske tabada poeetilise fantaasia lendutõusuhetke argitõikade pinnalt". Mikita vaatleb Eesti nüüdiskultuuri ja selle ajaloolise aluspõhja varjatud seoseid: "Eesti ühiskonnakorraldus on läbinisti etnofuturistlik: arhailine korilussugemetega agraarilm, mille peal lasub infoajastu võimas kontsentraat" (lk 123). Ta väärtustab kultuuri varasemaid vorme ning leiab, et nende nüüdisajal elustamine võiks olla kasulik: "Muistsel inimesel oli vaja teistsugust, sõna maagilisest jõust läbi imbunud enesesuhtlust. Ellu jäid need, kelle sõna maagiline jõud toimis, see hoidis inimest elus piirsituatsioonides. /---/ Tänapäeva ühiskond õpetab inimest maailmaga kohanema, kuid jääb hätta õpetussõnade jagamisel, kuidas kohaneda iseendaga." (lk 41–42) Tiit Hennoste hinnangul on Mikita teos üks puhtamaid esseistika näiteid Eesti nullindate kirjanduses, selle sisuks on tema määratluse kohaselt "arutlused keelest, kirjast, rahvakultuurist ja mõtlemisest".