Johannes XIV
Johannes XIV, ladinapäraselt Ioannes XIV (Pietro Canepanova, ka Campanora või Canevanova) oli paavst 983–984. Ta oli 136 paavst. Pietro Canepanova oli sündinud Pavias ja ta sai diakoniks. Ta sai 966 või 974 Pavia piiskopiks ja 981 Saksa-Rooma keisri ülemkantsleriks Itaalias. Benedictus VII määras ta kardinaliks. Saksa-Rooma keiser Otto II soovis Benedictus VII surma järel esmalt määrata paavstiks Cluny abti Mayeuli (Maiolus), kuid too keeldus. Seejärel pakkus ta ametit Canepanovale, kes sai Johannes XIV nime all detsembris 983 paavstiks. Johannes XIV andis palliumi Benevento peapiiskopile Alole ja määras kardinaliks Sabina piiskopi Johannese (Giovanni). Kui Otto II 7. detsembril 983 suri, pöördus keisrinna Theophano alaealise Otto III-ga Itaaliast tagasi Saksamaale. Vastupaavst Bonifatius VII pidas keisri lahkumist Itaaliast enda jaoks soodsaks ning pöördus Crescenzi (Crescentii) suguvõsa abiga aprillis 984 tagasi Rooma. Johannes XIV heideti Castel Sant'Angelo kindlusesse, kus tal raiuti Salvador Miranda järgi Bonifatius VII käsul ära käed, lõigati ära nina ja keel ning torgati silmad välja. Johannes XIV suri 20. augustil 984 nälga, teistel andmetel ta mürgitati. Ta maeti Rooma Peetri kirikusse. Liber Pontificalises on tema valitsemisaja kohta antud kaks daatumit, mille alusel on Benedictus VII ja Gregorius V vahel valitsenud kolm Johannese-nimelist paavsti, mistõttu hiljem süvendas see segadust samanimeliste paavstidega.