Frenoloogia
Frenoloogia on pseudoteadus, mis põhineb ideel, et psüühika erinevad moodulid ja funktsioonid asuvad erinevates aju osades. Frenoloogid usuvad, et kolju kuju põhjal on võimalik hinnata inimese vaimseid võimeid ja omadusi. See idee põhineb oletustel, et kui mingi psüühiline funktsioon on hästi arenenud, on sellele vastav aju osa suurem ning et aju kühmude kuju kajastub ka kolju kujus. Need oletused on osutunud valeks. Frenoloogia rajas Saksa arst Franz Joseph Gall 1796. aastal. Tema lähenemine oli väga populaarne 19. sajandil, eriti aastail 1820–1850. Gall uskus, et aju koosneb 27 eraldi elundist, millest igaüks mõjutab inimese isiksust. Ta uskus, et 19 neist eksisteerivad ka teistel loomadel, aga 8 üksnes inimestel. Igal ajuosal on kindel koht ning frenoloogid väitsid teadvat iga ajuosa ülesannet. Need hõlmasid enamikku inimelu aspekte alates lõhnatajust kuni religioossuseni ja kalduvuseni mõrvaks. Kui keegi tuli frenoloogi juurde konsultatsioonile, siis katsus frenoloog tema pead sõrmeotste ja peopesadega, pöörates erilist tähelepanu peas olevatele kühmudele ja mõhnadele. Samuti mõõtis frenoloog inimese pea suurust – seda vahel isegi nihikuga. Seejärel jutustas frenoloog kliendile, missugused kalduvused tollel on ja kuidas ta oma edaspidist elu peaks elama. Edukad frenoloogid olid tavaliselt tänapäeva mõistes head psühholoogid. Nende isikukirjeldused võisid praktikas olla silmapaistvalt täpsed, kuid see ei tulnud aju uurimisest, vaid kliendi välimuse ja jutu põhjal tehtud järeldustest. Eriti täpsed olid frenoloogi soovitused siis, kui neid anti oma tuttavatele. Kuigi frenoloogia teooria tunnistati hiljem valeks, on Galli oletus, et isiksus, mõtted ja emotsioonid asuvad ajus, olnud psühholoogia ajaloos oluline samm neuropsühholoogia suunas.