Paul Wintrebert
Paul Marie Joseph Wintrebert (28. juuli 1867 – 3. mai 1966) oli prantsuse embrüoloog ja arengubioloogia teoreetik. Hariduselt kirurg, pühendus ta seejärel selgroogsete eksperimentaalsele embrüoloogiale. Oli Pariisi Ülikooli võrdleva anatoomia professor aastast 1923. Alates 14. novembrist 1938 oli ta Prantsuse Teaduste Akadeemia liige (anatoomia ja zooloogia sektsioonis). Ta kirjeldas põhjalikult konna Discoglossus varast arengukäiku. Ta kirjeldused erinesid Walter Vogt'i kirjeldustest konna Bombinator arengukäigu kohta, mis viis avaliku konfliktini tema ja eriti ta belgia kolleegide, sealhulgas Albert Dalcq'i (1893–1973) vahel. Ta võttis arvatavasti esimesena kasutusele tsütoskeleti (cytosquelette) termini (aastal 1931). Tema vaateid võib iseloomustada kui radikaalset epigeneetikat. Ta arendas füsioloogilise epigeneesi teooriat (Wintrebert, 1963), mille kohaselt areng on füsioloogiliste seisundite rida, kus eelnev seisund määrab järgneva. Seega pole organismi areng mingite algete poolt eeldetermineeritud, nagu preformistlik vaade eeldab. Oma evolutsioonilisi vaateid nimetas ta keemiliseks lamarkismiks (Wintrebert, 1962). Üheksakümnendail eluaastail avaldas ta raamatute triloogia, milles esitas oma teoreetilised vaated: "Elusolend on oma evolutsiooni looja" (1962), "Elusolendi iseareng" (1963), ja "Eksistentsialismist sünnitatud olemine" (1965).