Küpsusmudel
Küpsusmudelid on kontseptuaalsed mitmetasandilised mudelid, mis kirjeldavad organisatsiooniliste võimete arendamise tüüpilisi mustreid. Enamasti kujutavad nad etappide järjestust, mis koos moodustavad oodatud, soovitud või loogilise tee alates esialgsest sihtmärgist lõpptäiuseni, kas üksikute üksuste puhul või terve organisatsioonilise suutlikkuse kohta. Küpsusmudelit rakendatakse organisatsioonides üldjuhul olukorra hindamiseks, parendamismeetmete väljaselgitamiseks, prioriteetide seadmiseks ning edusammude kontrollimiseks. Enamik küpsusmudeleid hindab kvalitatiivselt inimesi/kultuuri, protsesse/struktuure ja objekte/tehnoloogiaid. Küpsusmudeleid nimetatakse ka "kasvuetappide mudeliks", "etapimudeliks" või "etapiteooriaks". Enamikus küpsusmudelites määratletakse organisatsiooni tüüpiline käitumine mitmes põhiprotsessis või tegevuses erinevatel küpsusastmetel. Kuigi küpsusmudelid on teavitavad, põhinevad nad hetkeseisu eneseanalüüsil ja parandamise meetmete määratlemisel. Tähtsamate mudelite põhitugevused on järgmised: Neid on lihtne kasutada ja sageli on vaja lihtsalt kvantitatiivset analüüsi. Neid saab rakendada nii funktsionaalselt kui ka rist-funktsionaalselt. Nad pakuvad võimalusi konsensuse saavutamiseks ja meeskonnakaaslaste ühtse keele, arusaama ja taju loomiseks. Küpsusmudeli järgi võib ettevõte teha sisehindamist või kutsuda välisaudiitori. Küpsuse mudelite rakendamiseks on olemas kaks lähenemist. Kasutades ülalt-alla lähenemist, nagu näiteks Becker jt poolt välja pakutud, määratletakse kõigepealt kindlaksmääratud arv küpsusetappi või -tasemeid ning seda täiendavad tunnused (tavaliselt konkreetsete hindamispunktide kujul), mis toetavad esialgseid eeldusi, kuidas küpsus areneb. Alt-üles lähenemisviisi kasutamisel, nagu soovitas Lahrmann jt, määratletakse kõigepealt kindlaks erinevad omadused või hindamisüksused ja teine ​​samm viiakse need kokku, et anda üldisem ülevaade küpsusastme eri etappidest .