Viktor Dragunski
Viktor Dragunski (vene keeles Виктор Юзефович Драгунский; 1. detsember (mõnede allikate järgi 30. november) 1913 New York – 6. mai 1972 Moskva) oli juudi rahvusest venekeelne lastekirjanik. Viktor Dragunski sündis Ameerika Ühendriikides Venemaa Keisririigist pärit juudi immigrantide perekonnas. 1914. aastal, vahetult enne Esimese maailmasõja algust, pöördus perekond Gomelisse tagasi. Viktor Dragunski isa suri Venemaa kodusõja ajal tüüfusesse, tema kasuisa, punane komissar Ippolit Voitsehhovitš hukkus 1920. aastal. 1925. aastal asus Viktor Dragunski koos ema ja teise kasuisaga, juudi teatri näitleja Mihhail Rubiniga elama Moskvasse. Varsti seejärel läks Rubin teatriga külalisetendustele ja ei tulnud enam tagasi. Tema edasine saatus on teadmata. Kooli lõpetamise järel töötas Dragunski treialina tehases Samototška ja seejärel oli alates 1930. aastast sadulsepa õpilane vabrikus Sport-Turizm. Pärast Kirjanduse ja teatri töökoja lõpetamist asus Dragunski tööle Transporditeatris. Noorte talentide ülevaatusel esinemise järel kutsuti ta tööle Satiiriteatrisse. Teise maailmasõja ajal oli ta algul maakaitseväes ja seejärel esines rinde kontsertbrigaadis. 1945. aastal sai Viktor Dragunskist Filminäitlejate Teatristuudio näitleja. Aastatel 1948–1958 oli ta kirjandus- ja teatriparoodiaansambli Sinjaja Ptitška juhataja. Kirjanduslikku tegevust alustas Viktor Dragunski 1940. aastatel, kui kirjutas följetone ja estraadipalade tekste. 1961. aastal ilmus ta esimene Deniska lugude raamat "Он живой и светится" ('Ta on elus ja helendab'). Järgnesid "Расскажите мне про Сингапур" ('Rääkige mulle Singapurist', 1961), "Человек с голубым лицом" ('Sinaka näoga mees', 1963), "Девочка на шаре" ('Tüdruk pallil', 1964), "Ста­рый мореход" ('Vana merehunt', 1964), "Денискины рассказы" ('Deniska jutud', 1966) ja "По­хититель собак" ('Koertevaras', 1966). Eesti keeles on 1977. aastal ilmunud valik Viktor Dragunski lastejutte pealkirjaga "Deniska jutud".