Jalgpall 1924. aasta suveolümpiamängudel
1924. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniir peeti 25. maist–9. juunini Pariisis. See oli kuues kord, kui jalgpall oli olümpiamängudel. Sellel turniiril osales 22 riiki, sealhulgas esimest korda Lõuna-Ameerika riik Uruguay. See oli läbi aegade esimene mandritevaheline jalgpalliturniir ning esimest korda mängis Lõuna-Ameerika meeskond Euroopa ja Põhja-Ameerika meeskonna Ameerika Ühendriikide vastu. Saksamaa ja Austria ei osalenud. Toimumiskohad olid Pariisis kirdes asuvas äärelinnas Colombes asuv Stade Olympique de Colombes, kus toimus kaksteist mängu, Stade Pershing Bois de Vincennes'is, mis sel ajal veel Pariisi koosseisu ei kuulunud, Stade Bergeyre Pariisis ja Stade de Paris (täna Stade Bauer) Pariisi lähedal põhja pool Saint-Ouen-sur-Seine'is. 1921. aastal lubas Belgia jalgpalliliit esmakordselt mängijatele välja maksta töölt kaotatud aja eest; järgnevatel kuudel lubasid neli muud liitu (nende hulgas Šveits ja Itaalia) sarnaseid toetusi. Võib-olla pidas jalgpalliliit ettenägelikult oma 1884. aasta avaldust selliseks, mida FIFA peaks edaspidi järgima. Nad olid öelnud: "Kõiki selles ühingus registreeritud mängijaid, kes saavad tasu ... mis tahes eespool nimetatud ... tegelikult makstud vajalikud kulud, peetakse professionaaliks." 1923. aastal otsisid neli Suurbritannia assotsiatsiooni kinnitust, et FIFA aktsepteerib seda määrust; neli FIFA esindajat Rahvusvahelise Jalgpalliliidu juhatuses keeldusid selgitustest ja seetõttu loobusid nii Ühendkuningriik kui ka Taani oma jalgpallurite saatmisest 1924. aasta olümpiamängudele. Uruguay tegi meeldejääva debüüdi, võites kuldmedali ja lõpetades võitmatuna. Silmapaistev mängija oli “Must ime” (“La Maravilla Negra”) José Leandro Andrade. Rezultatiivseim oli 7 väravaga Pedro Petrone Uruguayst. Šveitsi jaoks on teine ​​koht seni parim tulemus rahvusvaheliste jalgpalliturniiride ajaloos.