Sergius III
Sergius III oli paavst 904–911. Ta oli 119. paavst. Sergius (Sergio) sündis Roomas. Ta oli Benedictuse (Benedetto) poeg ja pärines aristokraatlikust suguvõsast. Paavst Marinus I ordineeris Sergiuse alamdiakoniks, Stephanus V diakoniks (kardinaldiakon), Formosus aga Caere piiskopiks. Sergius osales jaanuaris 897 Roomas toimunud laibasinodil, kus tühistati Formosuse otsused ja tema poolt läbi viidud ordinatsioonid. Sinodi otsusega jäi Sergius ilma piiskopi ametist ja pühitsusest ning Stephanus VI ordineeris ta preestriks. Pärast paavst Theodorus II surma valisid Stephanus VI pooldajad Sergiuse detsembris 897 Lateraani basiilikas paavstiks, kuid Spoleto hertsogi Lamberto nõudel pidi ta ametist loobuma. Paavst Johannes IX ekskommunitseeris Sergiuse 898 toimunud Rooma sinodil, kuna Sergius ei soostunud laibasinodil osalemise eest andestust paluma, mistõttu ta pidi siirduma eksiili. Kui vastupaavst Christophorus haaras 903 Roomas võimu, tuli Sergius eksiilist tagasi ja tungis Spoleto hertsogi Alberico I abil Rooma. "Liber Pontificalis" ja Cremona kroonik Liutprand märgivad, et Sergiusel oli mitteametlik suhe Tuscolo krahvi ja konsuli Teofilato I (Theophylactus) tütre Maroziaga ning neil sündis 910. aasta paiku poeg Giovanni (Johannes), kellest sai hiljem paavst Johannes XI ("Liber Pontificalis": Johannes, natione Romanus ex patre Sergio papa). Krahv koos oma abikaasa Teodoraga olid Sergius III ajal mõjukamad isikud Roomas.