Karl Girgensohn
Karl Gustav Girgensohn (22. mai 1875 Kaarma – 20. september 1925 Leipzig) oli luterlik teoloog, Tartu religioonipsühholoogia koolkonna rajaja. Ta sündis Saaremaal pastori peres. Aastatel 1888–1892 omandas ta Tartus gümnaasiumihariduse ja aastatel 1892–1896 jätkas samas teoloogiaõpingud. Järgnevalt oli ta Kudina mõisas koduõpetaja, aastatel 1897–1898 vabatahtlikuna sõjaväeteenistuses ja pärast seda 1900. aastani koduõpetaja Räpinas. Aastatel 1900–1901 jätkas Girgensohn õpingud Berliini ülikoolis Reinhold Seebergi juures. 1903. aastal promoveeriti ta Tartu ülikoolis teoloogialitsentsiaadiks. Aastal 1903–1907 oli ta samas eradotsent ja Puškini tütarlastegümnaasiumis usuõpetaja. Seejärel oli ta aastatel 1907–1916 Tartu ülikooli erakorraline süstemaatilise usuteaduse professor, samuti ülikooli kiriku organist; lisaks oli ta aastatel (ta ordineeriti 15. oktoobril 1914 õpetajaks) 1914–1916 Tartu Ülikooli koguduse adjunktõpetaja. Aastal 1910. sai ta Berliini ülikooli audoktoriks. Maailmasõja ja Tartu ülikooli ümberorganiseerimise käigus tagasiastunud Girgensohnist sai 1918. aastal veel korra usuteaduskonna professor ja dekaan ning ka Tartu ülikooli audoktor. Tartu ülikooli eestikeelseks muutmise järel oli Girgensohn Greifswaldi ülikooli korraline professor (1919–1922) ja süstemaatilise usuteaduse korraline professor Leipzigi ülikoolis (1922–1925). Girgensohni peateos on 1921. aastal ilmunud "Der seelische Aufbau des religiösen Erlebens, Eine religionspsychologische Untersuchung auf experimenteller Grundlage". Tema surma järel püüdis ta tööd jätkata õpilane Werner Gruehn.