Sakala
Sakala oli muinasmaakond praeguse Edela-Eesti ja Põhja-Läti alal. Maakonna peamised keskused olid Viljandi ja Leole linnused. Sakalat on mainitud 13. sajandi alguse kirjalikes allikates (ladina keeles, kujul Saccala, Sackala,Saccele, Saccale, maakonna elanikud Sackalanenses, Saccalanenses), ennekõike Henriku Liivimaa kroonikas, mis kirjeldab maakonna vallutamist Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu poolt Liivimaa ristisõja ajal. Selle käigus paistsid sakalased silma ühe sõjaliselt tugevama ja poliitiliselt juhtivama jõuna Eesti alal. Sõjategevus algas 1208. aastal. Kuigi maakond määrati Riia piiskopi võimu alla juba 1212. aastal sõlmitud rahuleppega, alistati Sakala korduvate ülestõusude tõttu lõplikult siiski alles 1223. aastal.