Mees on mees
“Mees on mees” on üks Bertolt Brechti varajastest näidenditest, mille ta kirjutas aastatel 1924–1926. Selles näidendis püüdis Brecht hajutada illusioone üksikisiku kohta, mille maailmasõda muutis ressursiks. Brechtile avaldas suurt mõju tema töö esimese maailmasõja ajal sõjaväehaiglas hooldajana. Seal kohtas ta sõja tagapoolt ja selle kohutavaid tagajärgi. See määras paljuski tema suhtumise sõtta ja samuti tema loomingu suuna. Esimesena lavastas näidendi “Mees on mees” 1926. aasta septembris Darmstadtis lavastaja Jacob Geis. Etenduse kujundanud kunstnik Kaspar Neher oli esimene, kes kasutas selles eesriiet, mis kattis vaid lava alumise poole ja võimaldas publikul näha dekoratsiooni vahetust, mille tulemusena etenduses kadus illusioon autentsusest ja vaataja teadis, et asub teatris. Naturalistlik teater, vastupidi üritas luua illusiooni, et vaataja asub etenduse sees.  Darmstadti lavastus oli Brechti "eepilise teatri" üks esimesi kehastusi. Edaspidi kasutati sellist eesriiet sageli tema näidendite lavastuses.