Maie Erik
Maie Erik (sündinud 1928) on looduskaitsja ja Eesti Rahvaluule Arhiivi kaastööline rahvapärimuse kogumise alal. Maie Eriku isa oli politseinik Eesti Vabariigis, mis mõjutas tema haridus- ja töökäiku Nõukogude Eestis. 1946. aastal lõpetas Maie Erik Tartu III Keskkooli. Seejärel õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas, kuid kui pärast 1949. aasta küüditamisi selgus, et isa oli 1944. aastal saadetud Vorkuta vangilaagrisse, heideti ta ülikoolist välja. Edasi tulid eriliste valikuteta tööotsingud, abielu Ülo Erikuga ning sündisid poeg ja tütar. Töökäik oli mitmekesine: vaktsinaator, pedagoog-kasvataja, kooliõpetaja, rahvamaja juhataja, raamatupidaja, traktoribrigaadi arvestaja, traktoribrigaadi brigadir-mehaanik, looduskaitse rajooniinspektor Suure-Jaani Metsamajandis alates 21. detsembrist 1967. Kui abikaasa Ülo 15. novembril 1969 Eesti Metsainstituudi direktoriks üle viidi, asus Maie Erik tööle metsandussüsteemi vastselt loodud looduskaitseinspektori ametisse Elva Metsamajandis, kus töötas pensionile siirdumiseni 1983. aastal. „Omal ajal olin vabariigi peal omamoodi kuulus, kuna olin selles ametis ja naine ning see kostis ka kaugemale. Minu vastu tundsid huvi televisioon ja raadio. Igal neljapäeval tehti saadet "Suvine patrull" ja kutsuti ka "Meelejahutajasse". Vahel tuli ka ette naljakaid lugusid, näiteks tuli sõiduauto "Volga" pagasiruumis metssiga Võtsjärve jäält ohutusse kohta toimetada. Viskasime vatiteki seale peale ja surusime ta pagasiruumi. Et aga luuk enam kinni ei mahtunud, hüppas üks mees selga teda kinni hoidma. Suure kisa saatel sõideti järvelt tagasi ning tänulik siga lasi esimesel võimalusel jalga. “ – Maie Erik, Maaleht (23.04.2013) Maie Erik korraldas ka Elva Metsamajandi koosseisus olnud Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal Taevaskoja külastajatele treppide, uute sildade, kaldakindlustuste jms rajamist.