Leóni kuningriik
Leóni kuningriik oli riik Pürenee poolsaare loodeosas. Leóni kuningriik loodi 910. aastal, kui kuningas Alfonso III jagas Astuuria kuningriigi oma kolme poja vahel. Leóni alad päris tema vanim poeg García, kes valitses aastatel 910–914. Leóni kuningriigiks hakati seda nimetama tema venna Ordoño valitsusajal (914–924), mil kuningriigi pealinn viidi üle Leóni linna. Aastal 924 Leóni kuningriik, Galicia kuningriik ja Astuuria kuningriik taasühendati. Nüüd hakati seda pealinna Leóni järgi nimetama Leóni kuningriigiks. 1085. aastal vallutas Kastiilia ja Leóni kuningas Alfonso IV moslemitelt Toledo, mis sai aastateks 1087–1561 Kastiilia ja Leóni kuningate residentsiks. 1086. aasta Sagrajase lahingu kaotas Kastiilia ja Leóni kuningas Alfonso IV moslemi Almoraviidide kaliifi Youssef ibn Tachfine vägedele ning rekonkista edenemine pidurdus. Berberi Almoraviidide dünastia, valitses Marokos, Mauritaanias, Lääne-Alžeerias ja Hispaanias (al-Andalus). 1095. aastal moodustati kuningriigi koosseisus Portugali krahvkond Ibeeria poolsaare läänerannikul, mis alates 12. sajandi algusest valitses ennast sisuliselt Leóni kuningatest sõltumatult ja eraldus 1139. aastal ametlikult Portugali kuningriigina. 1195. aastal kaotas Alfonso VIII Alarcose lahingu Almohaadide kaliifi Abu Yusuf Yaqub al-Mansuri vägedele. 1212. aastal võitsid Kastiilia, Leóni, Aragóni kuningriigi, Navarra kuningriigi väed Alfonso VIII juhtimisel Las Navas de Tolosa lahingus Almohaadide vägesid. Leóni kuningriigi iseseisva eksistentsi lõpuks loetakse 1230. aastat, mil kuningriigi vallutas Kastiilia kuningas Fernando III ja liitis selle oma kroonivaldustega. Ametlikult kahte riiki ei ühendatud ja León moodustas Kastiiliaga personaaluniooni, kuid võimukeskuseks kujunes Kastiilia.