Kipchoge Keino
Kipchoge Hezekiah Keino (tuntud ka nime all Kip Keino; sündinud 17. jaanuaril 1940 Kipsamos, Nandi maakonnas) on Keenia endine kergejõustiklane, keskmaajooksja. Ta on kahekordne olümpiavõitja. Ta on kalendžini, täpsemalt nandi päritolu. Tema vanemad surid, kui ta oli veel noor. Teda kasvatas üles tädi. Pärast kooli lõpetamist töötas ta politseinikuna ning mängis enne kergejõustiku juurde asumist ragbit. Keino treenis jooksmist 1800 meetri kõrgusel Keenia mägismaal. Keino esimene suurem tiitlivõistlus oli 1962. aasta Rahvaste Ühenduse mängud Perthis Austraalias, kus ta tuli kolmes miilis üheteistkümnendaks. 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs tuli ta 5000 meetri jooksus viiendaks ja 1500 meetri jooksus jäi napilt finaalist välja. 27. augustil 1965 parandas ta 3000 meetri jooksus distantsi esimest korda, joostes maailmarekordit üle kuue sekundiga, saades ajaks 7.39,6. Hiljem samal aastal ületas ta 5000 meetri jooksus Ron Clarke'i nimel olnud maailmarekordi ajaga 13.24,2. Samal aastal võitis ta esimestel Aafrika mängudel Brazzaville'is kaks kuldmedalit. 1966. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Kingstonis Jamaical võitis ta kuldmedali ühe ja kolme miili jooksus. 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos võitis ta kuldmedali 1500 meetri jooksus olümpiarekordiga 3.34,91, edestas maailmarekordiomanikku Jim Ryuni 20 meetriga, mis on suurimaga eduga saadud võit sel alal. 5000 meetri jooksus võitis ta hõbemedali. Ta tegi kaasa ka 10 000 meetri jooksus, kuid katkestas. 1968. aastal oli ta esimene keenialasena USA spordiajakirja Sports Illustrated esikaanel. Neli aastat hiljem, Müncheni olümpiamängudel võitis ta 3000 meetri takistusjooksus kuldmedali, kuid jäi 1500 meetri jooksus soomlase Pekka Vasala järel teiseks. Keino lõpetas sportlaskarjääri 1973. aastal ning oli selleks ajaks saanud Keenias rahvuskangelase tuntuse. Ta on olnud eeskujuks paljudele Keenia noortele. Ta on Keenia Olümpiakomitee esimees. Ta on tegelenud ka orbusid abistava heategevusorganisatsiooniga. Eldoretis asub temanimeline staadion. 2012. aastal oli ta üks 24 esimesest, kes võeti IAAFi kuulsuste halli liikmeks.