Eksopolüsahhariidid
Eksopolüsahhariidid (EPS) on kõrge molekulmassiga (10–1000 kDa) polüsahhariidid, mis eralduvad keskkonda mikroobide elutegevuse käigus. Polüsahhariide võib jagada rakusisesteks, struktuurseteks ja rakuvälisteks polüsahhariidideks (eksopolüsahhariidid). EPS-id jagunevad omakorda homo- ja heteropolümeerideks, mis leidnud juba kasutust farmaatsias, reoveepuhastusjaamades, toiduaine- ja kosmeetikatööstuses ning ka herbitsiitide (umbrohumürkide) ja insektitsiitide (putukamürkide) tootmisel. Viimastel aastatel on suurenenud huvi bakteriaalsete polümeeride vastu. Rakuväliseid biopolümeere võib jagada nelja suuremasse klassi: polüsahhariidid, polüfosfaadid, polüestrid ja polüamiidid. Nende peamisteks ülesanneteks on kleepumine pindadele (adhesioon), kaitse algloomade ja immuunsüsteemi rünnaku (fagotsütoos) ning ebasoodsate keskkonnatingimuste eest (kuivus). Näiteks on polüsahhariididel bakterite rakuseinas ehituslik ja kaitseline funktsioon (teihhuuhapete koostises). Rakust väljaspool moodustavad nad sidusa kihi (kapsel), mis aitab paremini pindadele kleepuda ja võib olla ka suhkrute varuks. Eksopolüsahhariidid on olulised biokile moodustamisel. Erinevat tüüpi polüsahhariide toodavad taimed (tselluloos, pektiin, tärklis), vetikad (agar, alginaat ja karrageen) ja bakterid (alginaat, dekstraan, ksantaankumm) ning neid on võimalik kasutada toidulisanditena tarretamise ja paksendamise eesmärgil. Eksopolüsahhariidide koostis ja loomus sõltub keskkonnatingimustest, sünteesiradadest ja ka mikroobide kasvukiirusest.