Niccolò dell'Abbate
Niccolò dell'Abbate (1509 või 1512 Modena – 1571 Fontainebleau) oli Itaalia renessansiajastu maneristlik maalikunstnik, üks renessansi Prantsusmaale viinud Fontainebleau koolkonna juhtkujudest. Stukimeistri pojana asus Abbate esmalt õppima Modena meistri skulptor Antonio Begarelli käe alla. 1537. aastaks töötas ta maalikunstnik Alberto Fontana käe all. Tema suurimad mõjutajad olid Antonio da Correggio ja tõenäoliselt ka Ferrara kunstnik Dosso Dossi. Umbes aastal 1540 maalis ta sarja freskosid Vergiliuse "Aeneise" teemadel, millest mõni on ka säilinud. Figuuride asetus lubab aimata Parmigianino ja Correggio mõjusid. 1547 Bolognasse asudes oli Abbate juba isikupärase stiiliga küps kunstnik. Dell'Abbate spetsialiseerus pikkadele friisidele nii ilmaliku kui ka müütidest pärit teemaga. Modena lähedal Sassuolos kaunistas ta hertsogipalee freskode tsükliga, mis illustreerisid "Raevunud Orlandot". Bolognas kujutas enamik tema teoseid viimistletud maastikke ning stseene õukonnaelust jahi- ja armastusstseenidega. Sageli sisaldasid need vihjeid müütidele. 1552 suundus Niccolò dell'Abbate Prantsusmaale Fontainebleausse, kus ta osales Fontainebleu lossi kaunistamise töörühmas, mida juhatas Francesco Primaticcio. 1554. aastaks oli ta valmistanud ka sisekujunduse projekti Anne de Montmorensy mälestuseks. Pariisis valmistas ta Hôtel de Guise'i kiriku lae freskod (see hoone ei ole säilinud), järgides Primaticcio kavandit. Ta maalis Galerie d'Ulysse ja nn Henry II galerii freskod. Ta täitis ka eratellimusi, maalides peamiselt vabas looduses toimuva sisuga mütoloogiateemalisi maale. Kuid suur osa tema loomingust on sageli tähelepanuta jäetud, kuigi tema ajal oli seda sorti töö kunstniku jaoks tavaline, näiteks dekoratsioonid ühepäevastele pidustustele õukonnas, näiteks Pariisi kaunistamine kuninga Charles IX ja tema pruudi Austria Elisabethi triumfaalseks sissetulekuks Pariisi. Samal aastal dell'Abate suri.