Füüsika
Füüsika on loodusteadus, mis uurib looduse kõige üldisemaid omadusi. Füüsikud uurivad aine ja jõudude vastasmõju. Füüsika on täppisteadus, sest nii füüsikaline katse kui ka teooria rajanevad matemaatikal. Füüsika on üks tehnika alusteadusi ja kasutab ise tehnika saavutusi. Antiikajal võidi nimetada füüsikaks kogu loodusteadust (vanakreeka sõna physis tähendab loodust), kuid tänapäevaselt füüsikana mõistetavaks iseseisvaks teaduseks arenes see alles 16.–17. sajandil. Tähtis ajajärk füüsika arengus oli 19. sajandi lõpp kuni 20. sajandi algus, sest siis pandi alus kvantteooriale ja relatiivsusteooriale – tänapäeva füüsikalise maailmapildi alustele. Füüsika harude sekka kuuluvad näiteks mehaanika, termodünaamika, elektrodünaamika, optika, aatomifüüsika, tahkisefüüsika, tuumafüüsika, elementaarosakeste füüsika ja üldrelatiivsusteooria. Füüsika ja teiste teaduste piirialadele on tekkinud teiste hulgas astrofüüsika, geofüüsika, meditsiinifüüsika, agrofüüsika, biofüüsika ja keemiline füüsika. Füüsika on teiste loodusteadustega väga tihedalt seotud ja paljudel juhtudel on ühene klassifitseerimine keeruline. Näiteks on füüsika osalt lähedane keemiaga, mis uurib molekule ja keemilisi ühendeid, mida molekulid suurtes kogustes esinedes moodustavad. Keemia toetub paljudele füüsika harudele, sealhulgas kvantmehaanikale, termodünaamikale ja elektromagnetismile, kuid samas on keemias käsitletavad loodusnähtused siiski piisavalt mitmekesised ja keerukad, et mitte lugeda keemiat füüsika haruks. Keemia ja füüsika piiril asuvat teadust nimetatakse keemiliseks füüsikaks.