Franz Böhme
Franz Friedrich Böhme (15. aprill 1885 Zeltweg, Austria – 29. mai 1947 Nürnberg) oli Saksa ohvitser Teise maailmasõja ajal, kes oli vastutav tsiviilelanike massimõrva eest Serbias. Esimeses maailmasõjas sõdis ta 1914–1917 Galiitsias ja Volõõnias, 1918 Itaalias. Maailmasõdadevahelisel ajal teenis ta Austria armees. 1935 sai temast kindralmajor. Märtsis 1938 oli ta Austria armee kindralstaabi juht, asendades sellel kohal Alfred Jansa. Böhme vastutas selle eest, et Austria armee ei osutanud anšlussi käigus Saksa armeele vastupanu. 15. märtsil läks Böhme üle Saksa armeesse. 1. juulil 1939 asus Böhme juhatama Saksamaa 30. jalaväediviisi, 19. juulil 32. jalaväediviisi. Viimase juhina osales ta sügisel 1939 Poola okupeerimises. 28. septembril 1939 määrati ta 2. korpuse ülemaks. 1940 jalaväekindraliks ülendatud Böhme pälvis 29. juunil 1940 Raudristi Rüütliristi. 15. juunil 1940 oli ta 18. mägikorpuse komandör pärast seda, kui selle eelmine ülem Hermann Ritter von Speck oli Prantsusmaal lahingus langenud. 16. septembrist kuni 2. detsembrini 1941 oli Böhme Serbia okupatsioonivõimu ülem. 10. detsembril 1943 sai ta 18. korpuse ja Salzburgi sõjaväeringkonna ülemaks. Alates 24. juunist 1944 juhatas Böhme Jugoslaavias Saksa 2. Soomusarmeed. 15. juulil 1944 sai ta raskelt vigastada Fieseler Fi 156ga toimunud lennuõnnetuses ja arvati ajutiselt reservi. 8. jaanuaril 1945 sai ta Wehrmachti ülemaks Norras ja ühtlasi 20. mägiarmee komandöriks. See armee lõpetas tegevuse 7. mail 1945. Mais 1945 võeti ta Norras sõjavangi ja ta anti kohtu alla Jugoslaavias sooritatud sõjakuritegude pärast. Nürnbergis tegi ta Pantvangiprotsessi ajal enesetapu, hüpates vangla neljandalt korruselt alla.