Tuumajõud
Tuumajõud on kahe või enama nukleoni vahel mõjuv jõud, mis hoiab koos aatomituuma. Tuumajõud põhineb tugeval vastastikmõjul, olles selle teisene, oluliselt nõrgem väljendus (samamoodi nagu van der Waalsi jõud on elektromagnetilise vastasmõju teisene väljendus). Kuigi tuumajõud on tugevast vastastikmõjust palju nõrgem (kui palju?), on ta siiski elektromagnetilisest jõust umbes sada korda tugevam, mistõttu suudab tuumajõu tõmbejõud ületada tuuma kuuluvate positiivselt laetud prootonite omavahelise tõukejõu. Kuna aga tuumajõu ulatus on väga väike ja väheneb kiiresti kauguse suurenedes, siis mõjub tuumajõud vaid otseste nukleonidest naabrite vahel. Selle tõttu on stabiilsete aatomituumade suurus piiratud. Soodsaima, madalaima võimaliku seoseenergiaga (nukleoni kohta) aatomituumad on raua (Fe 56) ja nikli (Ni 62) aatomituumad. Sellepärast on need ka väga stabiilsed. Aga kui tuum on liiga suur, siis teatud piiril ei suuda tuumajõud enam ületada elektromagnetilist prootonitevahelist tõukumist, tuumajõud ei suuda hoida tuuma koos ja tuum laguneb radioaktiivselt. Eraldub energia, vabaneb see, millise energia abil on vastav aatomituum moodustunud. Tekivad kergemate keemiliste elementide aatomituumad kuni tekib stabiilne tuum, kus tuumajõud ületab küllaldaselt prootonitevahelise tõukejõu. Sellepärast ei esinegi (Planeedi Maa) looduses ilma inimesepoolse tuumafüüsikalise sekkumiseta uraanist suurema prootonite arvuga aatomituumi.