Carl Gustaf Dücker
Krahv Carl Gustaf Dücker (saksa Karl Gustav von Dücker; 22. aprill 1671 Määri mõis, Virumaa (t.a. 1663 Liivimaal) – 3. juuli 1732 Stockholm) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane, Liivimaa kubermangu krahv Dückerite esivanem. 12. juulil 1711 sai ta Rootsi vabahärraks ja 17. aprillil 1719 Rootsi krahvitiitli (nr 61). 19. juunist 1719 oli ta Rootsi kuningliku väe feldmarssal ja 1720. aastast Rootsi Sõjakolleegiumi president. 1725. aastal kinkis Katariina I Heinrich von Ficki Põltsamaa, Nõmme ja Adavere mõisa endisele Rootsi feldmarssal Karl Gustav Dückerile, kes oli aga pärast Põhjasõja lõppu asunud toetama Rootsi troonitaotlejat Karl Friedrichi, kes kihlus 1724. aastal Peeter I tütre Anna Petrovnaga ning kellest oli saanud Venemaa poliitiline liitlane. Talle kuulusid Eesti aladel Määri, Põltsamaa, Võisiku, Adavere, Vana-Prangli, Hellenurme ja Eistvere mõis. Rootsis oli ta Säby ja Jakobsbergi krahv. Ta on maetud Riddarholmi kirikusse (Riddarholmskyrkan) Riddarholmenis Stockholmis. Tema esivanem Brun Dücker uppus 5. novembril 1585 koos Pontus de la Gardiega Narva jõkke ning pojapoeg krahv Gustav Wilhelm von Dücker (1744 Mölleröd (praegu Hässleholmi vald, Rootsi) – 1803 Tartu; фон Дикер, Диккер, Дюккер) oli Vene kindralleitnant ja Hellenurme mõisnik.