Individualistlik anarhism
Individualistlik anarhism (ka anarhoindividualism) on eraomandit ja sotsiaalse turumajanduse põhimõtteid tunnustav anarhistlik ideoloogia, milles rõhutatakse üksikisiku (isiksusliku arengutaseme saavutanud indiviidi) tahte ülimuslikkust eneseteostusel. See on individualismiga seotud anarhismi alaliik, mis majandussuhetes põhineb mutualismil. Individualistlik anarhistlikule maailmavaatele panid aluse Euroopa valgustusaja haritlased 17. sajandil ning neid hakati nimetama libertiinideks (pr les libertins erudit ’õppinud libertiinid’). Nad moodustasid poliitilisi ja sotsiaalseid rühmitusi, mis praktiseerisid filosoofilist vabamõtlemist. Libertiinid ei tegutsenud avalikult ega üritanud muuta ühiskonda, sest tol ajal oleks see olnud eluohtlik. Oma teostes kritiseerisid nad valitsevaid ühiskonnakorraldusi, autoriteete ja usku varjatult, kasutades kahemõttelisi tekste. Kuigi nende kriitika keskendus esmajoones ebausu ja okultismi olemuse paljastamisele, sisaldus selles ka üha suureneval määral isikut piirava katoliikliku kiriku arvustamist.