Asjasõna
Asjasõna on nimisõna, mis on hulgaliselt ehk arvuliselt ehk kvantitatiivselt piiritletud ja loendatav ning viitab selgete piiridega entiteedile ehk referendile. Asjasõnad märgivad ainsuslikke loendatavaid objekte, objektikogumeid ja mõõtühikuid. Nt tüdruk (objekt), jalgratas (objekt), tass (objekt), teekann (objekt), kari (objektikogum), tükk (mõõtühik), minut (mõõtühik), meeter (mõõtühik), kannutäis (mõõtühik) Nimisõnad jagunevad kvantifitseeritavuse alusel nelja kategooriasse : asjasõnad (ainsuslikud, loendatavad), nt poiss, tund; ainesõnad (ainsuslikud, mitteloendatavad), nt vesi; komplektisõnad (mitmuslikud, kuidagi kokkukuuluvad), nt malendid, kingad; juhuhulgasõnad (mitmuslikud, väljendavad kindlate piirideta hulka), nt tuhanded, jäätmed. Asjasõnade mitmust kasutatakse samuti, kusjuures ainsusliku ja mitmusliku vormi tavaline tähendussuhe on ’üks eksemplar – mitu eksemplari’. Asjasõnade mitmusevorme nimetatakse juhuhulgasõnadeks, mis on piiritlemata objektihulka määratlevad nimisõnad. Nt taim (ainsuslik, asjasõna) - taimed (mitmuslik, juhuhulgasõna), uks (ainsuslik, asjasõna) - uksed (mitmuslik, juhuhulgasõna) Asjasõnale vastandub ainesõna, mis on samuti ainsuslik, kuid erineb asjasõnast selle poolest, et on mitteloendatav. Üldjuhul ei saa ainet tajuda rohkem kui ühena. Nt muda (seda ei saa loendada *üks muda, *kaks muda), armastus, rumalus, aeg, juurvili, laius, tumedus Asjasõna võib toimida ainesõnana, kui asjasõna abil tuuakse välja mõni iseloomulik omadus. Nt Temas on näitlejat