Eduard Kussal
Eduard Kussal VR II/3 (9. mai 1895 Vastse-Kuuste vald – 23. mai 1949 Komi ANSV) oli eesti kaitseliitlane. Ta oli Kaitseliidu Tartumaa maleva Maarja kompanii kaitseliitlane. Ta arreteeriti 17. detsembril 1944 Kudina vallas. 27. oktoobril 1945 mõisteti talle tribunali all §58-1a ja §58-11 järgi karistuseks 18 aastat vanglat ja 5 aastat vanglat. Ta on olnud vanglas Komi ANSV-s Vorkutlagis ja Intalagis. Eduard Kussal võttis osa I maailmasõjast. Teenistust alustas ta keisriväes 171. tagavarapolgu koosseisus Krasnoje Selos ja lõpetas I Eesti rügemendis, mille koosseisus võttis osa lahingutest Saksa keisririigi vägede vastu. Eesti vabadussõja ajal oli alates 1. veebruarist 1919 Tartu Kaitsepataljoni 5. kompanii rühmaülem. 24. veebruarist kuni 24. aprillini 1919 võttis osa lahingutest Hopa, Mõniste ja Kasaritsa rajoonis. Märtsis 1919 sai Mõniste mõisa juures kergelt haavata. Teist korda sai raskelt haavata 24. aprillil 1919 Vana-Kasaritsa mõisa all. Paranedes jätkas Eduard Kussal sõdimist, kuid nüüd juba 8. Jalaväerügemendis. See rügement kuulus II diviisi koosseisu, keda juhtis alampolkovnik Viktor Puskar. Selle rügemendi II kompanii ja II rühma ülemana võttis vanemallohvitser Eduard Kussal osa rasketest lahingutest Põtalovo ja Narva all. Kohe pärast Vabadussõja lõppu oli Eduard Kussal Tartumaa Maleva Voldi malevkonna Kudina-Maarja kompanii rühmaülem. Samal ajal oli Eduard Kussal tegev ka Maarja-Magdaleena Vabatahtlikus Tuletõrje Ühingus, 1925–1944 oli selle ühingu jaoskonna juhataja ja varahoidja. Alates 1934. aastast oli Eduard Kussal Jõgeva divisjoni Kudina kompanii II rühma pealik.