Flandria krahvkond
Flandria krahvkond (hollandi Graafschap Vlaanderen, prantsuse Comté de Flandre) oli ajalooline territoorium Madalmaades. Alates 862. aastast olid Flandria krahvid üks algsest kaheteistkümnest Prantsusmaa kuningriigi vasallist. Sajandeid moodustasid nende valdused ümber Genti, Brugge ja Ieperi linna ühe Euroopa jõukama piirkonna. 1477. aastani paiknes Prantsuse süseräänsuse alune ala Schelde jõest läänes ja seda kutsuti "Kuninglik Flandria" (hollandi Kroon-Vlaanderen, prantsuse Flandre royale). Peale selle valdasid Flandria krahvid 11. sajandist ka maad jõest idas Saksa-Rooma riigi läänina; ala kutsuti "Keiserlik Flandria" (Rijks-Vlaanderen või Flandre impériale). Osana Burgundia Madalmaadest aastast 1384 läks krahvkond pärast Madridi rahu aastal 1526 ja Daamide rahu 1529. aastal lõpuks Prantsuse võimu alt keiserliku kontrolli alla. 1795. aastal liidendati Austria Madalmaade territoorium Prantsusmaa Esimese Vabariigi poolt ja läks aastal 1815 äsja loodud Madalmaade ühendkuningriigile. Endine Flandria krahvkond, peale Prantsuse Flandria, on ainus keskaegse Prantsuse kuningriigi osa, mis ei ole tänapäeva Prantsusmaa osa.