Antonio del Pollaiolo
Antonio del Pollaiolo (ka Antonio Pollaiolo, Antonio Pollaiuolo, samuti Antonio di Jacopo Pollaiuolo või Antonio Benci; 17. jaanuar 1432 Firenze – 4. veebruar 1498 Rooma) oli quattrocento Itaalia maalikunstnik, skulptor, graveerija ja kullassepp. Antonio sündis Firenzes. Tema vend Piero oli samuti maalikunstnik ning sageli töötasid vennad koos. Piero teine vend Simone oli arhitekt. Antonio ja Piero töödest on näha klassikalisi mõjutusi ning huvi inimese anatoomia vastu; teadolevalt osalesid vennad lahkamistel, et parendada oma teadmisi inimese anatoomiast. Hüüdnime (Pollaiolo) said nad isalt, kes oli tegev kodulindude müügiga (pollaio tänendab itaalia keeles "kanalat", kohta, kus peetakse kanu). Kullassepa ja metallitöö alased algteadmised sai Antonio kas oma isalt või Andrea del Castagnolt, kes arvatavasti õpetas talle ka maalikunsti. M. Alpatov on tema kohta kirjutanud: "Kujur, maalija ja graafik Antonio Pollaiuolo ... väljendas Villa della Gallina freskodes oma vaimustust antiiksest punasefiguurilisest vaasimaalist. Kuid antiikkunstnikud ei tundnud sellist liikumise kirglikkust ja teovõimsust nagu tema. Pollaiuolo figuuride piirjooned on nõtked, värelevad ja voogavad; kontuur ei piirista üksnes keha, vaid kujuneb ise ekspressiivseks nagu Donatellol küpses eas." Vasari "Kunstnike elulood" sisaldab Antonio del Pollaiolo biograafiat.