Elem Treier
Elem Treier (12. september 1927 Karula vald, Valgamaa – 21. märts 2012 Tallinn) oli eesti kirjandusloolane, teatrikriitik, näitekirjanik ja stsenarist. Treier sündis raamatupidaja perekonnas. Alghariduse omandas ta Valgas, keskhariduse Tartus, kus lõpetas 1948. aastal Tartu 5. Keskkooli. Treier jätkas õpinguid Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna loogika-psühholoogia osakonnas, mille lõpetas 1953. aastal. Elem Treier asus kohe pärast ülikooli lõpetamist tööle Eduard Vilde Memoriaalmuuseumisse. Aastatel 1971–2003 oli ta Eduard Vilde Memoriaalmuuseumi ja aastatel 1978–2003 ühtlasi A. H. Tammsaare Memoriaalmuuseumi direktor. Treieri kirjandusloolise uurimistöö keskmes oli A. H. Tammsaare elu ja looming. Tema eestvedamisel loodi ka 1978. aastal Tammsaare viimasesse elukohta Kadriorus kirjaniku majamuuseum. Treier on avaldanud kirjanikust uurimusi ja kommentaare, tema silmapaistvaimaks Tammsaare-teoseks on 2002. aastal ilmunud monograafia "Tammsaare elu härra Hansenina". Tema sulest pärineb ka kirjaniku loomingu filosoofilist tausta avav kogumik "Tammsaare ja tema "Tõde ja õigus"" (2000), samuti on ta koostanud 1981. aastal ilmunud aforismikogu "A. H. Tammsaare mõtteid ja mõtisklusi" ning 2001. aastal ilmunud kogumiku "Tammsaare maailmakirjanikuna". Vilde muuseumi teaduri ja direktorina tegeles Treier ka kirjanik Eduard Vilde tegevuse ja pärandi uurimisega, 1960. aastal ilmus tema sulest raamat "Eduard Vilde kaasaegsete mälestustes" (kahasse Karl Mihklaga). Kirjanikuna on Treier olnud mitme sellise näidendi ja filmistsenaariumi autor, mis on eelkõige puudutanud tema uurimisobjektide Tammsaare ja Vilde elu. Trükis on ilmunud Elem Treieri näidendid "On põgenenud madu" (1964), "Anton Hansen Tammsaare kui saladus" (1991) ning "Anton Hansen-Tammsaare ja Virumaa tüdruk" (1997). Treieri sulest pärinevad Eduard Vilde noorust kajastav kuuldemäng "Kurjal teel" (1965) ja Tammsaare-aineline telenäidend "Imeline inimene" (1978). Tema stsenaariumite põhjal on valminud filmid "Tõe ja vabaduse nimel" (1958), "Eduard Vilde" (1961, 1965) ja "Tammsaare talu" (1998).