Makarios II
Makários II (kreeka Μακάριος Β΄, ilmaliku nimega Michaíl Charalámpous Papaïoánnou (kreeka Μιχαήλ Χαραλάμπους Παπαϊωάννου); 1870 Pródromos – 28. juuni 1950 Nikosia) oli aastatel 1947–1950 Küprose Õigeusu Kiriku peapiiskop. Ta sündis Küprose saarel Pródromose külas. Ta õppis usuteadust Istanbulis ja Chalki seminaris, lisaks õppis ta Genfis prantsuse keelt. Aastal 1912 liitus ta vabatahtlikuna Kreeka armeega, teenides seal kaplanina. Aastal 1917 sai temast Kyrenia piiskop. Oma piiskopkonnas seadis ta sisse tava, mille kohaselt vaimulikud iga kolmeteistkümnenda palga oma kihelkonna vaimuliku teenistuse heaks annetasid. Aastal 1931 aset leidnud rahutuste järel saadeti ta maalt välja, seejärel jäi ta teise maailmasõja lõpuni Ateenasse. Aastal 1946 pöördus ta kodumaale tagasi ja järgmisel aastal valiti ta Nova Justiniana ja kogu Küprose peapiiskopiks. Ametis olles asutas ta Nikosiasse vaimuliku seminari. Ta suri aastal 1950 ja maeti järgmisel päeval. Ta oli viimane Küprose peapiiskop, kes maeti saare kombe kohaselt istuvana.