Hardstyle
Hardstyle on muusikastiil, mis on välja kujunenud sellistest stiilidest nagu hard trance, hardcore ja rave. Muusika keskmine tempo on 140–160 bpm (lööki minutis), kuid hardstyle'i DJ-d valivad ise oma tempod. Hardstyle koosneb erinevatest muusikaelementidest, nagu näiteks hard kick ('raske löök'), intensiivsematest pöördumistest bassile ja adrenaliinsele meloodiale, mis toimuvad sageli keset laulu. Stiilil on mõningaid sarnasusi hard trance'iga, kuid see jääb siiski unikaalseks. Paljud hardcore'i produtsendid teevad paraku hardstyle'i laule. Varajane hardstyle kirjutati tavaliselt kiirusel 140 lööki minutis; aga kaasaegne hardstyle on kiirem, toodetud umbes 150 BPM. See koosnes ülejuhitavatest ja kõva kõlaga lööktrummidest, mida sageli saatis ebatavaline bass, mida tuntakse "tagurpidi bassina". Žanri kasvades muutusid tootmistehnikad ja laulude kirjutamine, et need sobiksid kommertslikumale publikule. Moodsa hardstyle’i tunneb ära süntesaatori meloodiate ja moonutatud helide kasutamisest koos hardstyle’i iseloomuliku löökriistade ja bassi kombinatsiooniga. Žanr on eriti tuntud kicktrummide harmoonilise kasutamise poolest. Tänu kõvastiili löögi püsivale olemusele saavad produtsendid bassiliinide esitamiseks kasutada ainult lööki, millest saab moonutuste, võrdsustuste ja kihistamise kaudu (muu meetodite hulgas) selge bassitoon. Seda tehnikat tuntakse kui "löögi löömist". Žanr saavutas kaubandusliku tunnustuse 2010. aastatel, kui hardstyle artistid esinesid maailma suurimatel EDM-i lavadel.[2] Hardstyle mõjutas teisi elektroonilise tantsumuusika stiile, nagu big room house, mis hakkas jagama sarnasusi hardstyle’iga nagu struktuurid, rütmid ja hiljem muutusid pitching kicks populaarseks ka suures ruumis. Hardstyle mängis suurt mõju ka frenchcore- ja õnnelikus hardcore-muusikas, mis mõlemad said populaarseks 2010. aastate lõpus hardstyle'i publiku seas pärast seda, kui produtsendid hakkasid žanrites rakendama hardstyle'i tootmistehnikaid ja meloodilisi stiile.