Hornisse/Nashorn
Nashorn (kuni 1944. aastani Hornisse) on Teise maailmasõja ajal Saksamaal toodetud tankihävitaja. Selle masina täisnimetuseks oli 8.8 cm PaK 43 (L/71) auf Fahrgestell Panzerkampfwagen III/IV (Sf) või siis ka 8.8cm PaK43 (L/71) auf Geschützwagen III/IV (Sd. Kfz. 164). Tankihävitaja Hornisse/Nashorn (ninasarvik/vapsik) ehitati, nagu ka Hummel Geschutzwagen III/IV šassiile, mis kandsid tehasenumbreid 310001-310494. Selle šassii loomiseks kasutas firma Deutsche Eisenwerke Teplitz-Schönaus Panzer III Ausf. J rooli- ja juhtimisseadmeid ning Panzer IV Ausf. F veermikku, mootorit ja jahutussüsteemi. Masin relvastati 88 mm suurtükiga PaK 43/1. Mitteametlikult nimetati neid masinaid Panzerjäger Hornisseks, aga 27. jaanuaril 1944, Hitleri käskkirjaga sai see liikursuurtükk ametlikuks nimeks Nashorn. 1943. aasta maiks, kui oli valmis esimene partii, selgus, et tehaste ükekoormuse tõttu ei ole võimalik Nashornidele piisavalt mootoreid ja käigukaste toota. 1943. aasta veebruarist detsembri lõpuni toodeti 368 Nashorni ning märtsiks 1945 jõuti valmis ehitada kokku kõigest 494 masinat. Kuigi sellel masinal oli mitmeid puudusi – õhuke soomus, kõrge siluett, kaitseta nii meeskond kui ka suurtükk – oli Nashorn väga efektiivne tankivastane lahingumasin, on isegi mitmeid andmeid, et Nashorn hävitas kuni 4000 meetri pealt Nõukogude tanki T-34. Nashorni meeskond tuli lahingus tihtipeale võitjaks isegi selliste Nõukogude masinatega nagu KV, JS-2, ISU-122, SU-152 ja ISU-152. Ka Läänerindel tegid Nashornid ilma, kus vastasolevad liitlaste tankid olid tunduvalt õhema soomusega ning kasutasid bensiinimootoreid. Tankitõrje liikursuurtükk Hornisse/Nashorn töötati välja kui ajutine lahingumasin, kuid see osutus üsna efektiivseks ning oli kasutusel Saksa armees kuni sõja lõpuni.