GAZ-61
GAZ-61 oli Nõukogude Liidus Gorki autotehases toodetud auto. Liiga keerulist ja ebarahuldava läbivusega GAZ-M21 asendama mõeldud sõiduki konstrueeris Vitali Gratšov. Autot demonstreeriti 1938. aastal, kuid tootmine algas alles 1940. Auto valmistamiseks asetati GAZ-M2 kere neljarattaveoga veermikule. GAZ-61 suutis üles ronida kuni 38-kraadistest kallakutest ja läbida 78 cm sügavusi veetakistusi. Auto esimest mudelit toodeti aastatel 1940–1941. See oli viieistmeline nelja uksega faeton. Mootor oli 3,485-liitrine kuuesilindriline ja võimsusega 63 kW (85 hj). Maksimaalne kiirus oli 100 km/h. Modifikatsiooni GAZ-61-73 hakati tootma 1941. aastal. See oli viieistmeline nelja uksega sedaan. Mootor jäi samaks, kuid maksimaalne kiirus kasvas 107 kilomeetrini tunnis. See oli maailma esimene neljarattaveoga täielikult suletud kabiiniga sedaan. 1941. aasta lõpul hakati tootma kerget suurtükivedukit GAZ-61-417. See komplekteeriti juba tehases 57-millimeetrise tankitõrjesuurtükiga, mis asus eeskärul, ja saadeti kohe Moskva lahingusse. Niimoodi loodi kiire ja manööverdamisvõimeline tankihävitaja ning ainuüksi väike tootmise maht ei võimaldanud nendel autodel oma võimeid täiel määral näidata. Vedukite tootmine lõpetati 1942, kui kuuesilindrilised mootorid ja mõned kasti detailid otsa lõppesid. Kokku toodeti 238 autot GAZ-61, neist 6 faetonit GAZ-61-40, 194 sedaani GAZ-61-73, 2 pikapit GAZ-61-415 ja 36 vedukit GAZ-61-417. Paljud Punaarmee staapide kõrgemad komandörid kasutasid seda autot. Nende hulka kuulusid Konstantin Rokossovski, Georgi Žukov ja Ivan Konev. Nad hindasid GAZ-61 suurt kiirust maastikul, vähenõudlikkust ja töökindlust. Värvilt oli GAZ-61 must, sinine või roheline (4BO). Autod olid varustatud tüüpiliste maastikurehvidega. GAZ-61 väljatöötamisel saadud oskusteavet ja detaile (esisilda ja jaotuskasti) kasutati järgmise maasturi, aastatel 1941–1942 toodetud GAZ-64 juures.