Otto Kaiser
Otto Kaiser (30. november 1924 Prenzlau – 14. detsember 2017 Marburg) oli saksa teoloog, filosoof ja Vana Testamendi spetsialist. Gümnaasiumi lõpetamise järel Eberswaldes alustas meditsiiniõpinguid Berliinis Sõjameditsiiniakadeemias, kuid Teise maailmasõja puhkemisel meditsiiniõpingud katkesid ja ta osales sõdurina idarindel. Ta osales lahingutes nii Velikije Luki lähedal kui Poola aladel. Pärast haavatasaamist ning Kaiseri enda sõnul sügavat eksistentsiaalset ja religioosset kogemust sõjast asus ta 1945 õppima teoloogiat Tübingeni ülikoolis. Ta promoveerus 1956 väitekirjaga "Mere müütiline tähendus Egiptuses, Ugaritis ja Iisraelis" (Die mythische Bedeutung des Meeres in Ägypten, Ras Schamra und Israel) (avaldatud 1959, teine trükk 1962) ja habiliteerus 1958 uurimusega "Kuninglik sulane: traditsioonilis-eksegeetiline uurimus Deuterojesaja Eben-Jahve-laulude kohta" (Der königliche Knecht: Eine traditionsgeschichtlich-exegetische Studie über die Ebed-Jahwe-Lieder bei Deuterojesaja) (avaldatud 1959) Tübingeni ülikoolis teoloogia alal. Tema õpetajate hulka kuulusid vanatestamentlased Artur Weiser, Ernst Würthwein ja Karl Elliger, egüptoloog Hellmut Brunner, praktiline teoloog Adolf Köberle, filosoof Wilhelm Weischedel ja semitist Otto Rössler. Õpingutele järgnesid vikaariaastad Balingenis (1952–1954) ja assistendiaastad Tübingenis (1954–1958). Alates 1960. aastast oli Kaiser seotud Marburgi ülikooliga (asutatud 1527), esialgu erakorralise professorina ja 1963-1993 oli ta Vana Testamendi korraline professor. Otto Kaiser luges enda jaoks tähtsaks, et asudes tööle Marburgi ülikoolis sai ta suhelda lähedalt ka oma veel ühe ja väga olulise teoloogilise õpetaja Rudolf Bultmanniga.  Otto Kaiser oli Göttingeni Teaduste Akadeemia korrespondentliige. Otto Kaiserit loetakse oma vaadetelt tuntud Marburgi teoloogi Rudolf Bultmanni traditsiooni jätkajaks. Otto Kaiser oli väga viljakas kirjutaja, sadade artiklite ja kümnete raamatute autor. Kahe põlvkonna saksa teoloogide jaoks on olnud möödapääsmatud Kaiseri "Vana Testamendi sissejuhatuse" viis trükki (Einleitung in das Alte Testament, viimane trükk 1984) ning uuendatud kujul veel kolmeköitelisena (Grundriß der Einleitung, 1992, 1994), tuntud on ka kolmeköiteline "Vana Testamendi Jumal ehk Vana Testamendi teoloogia" (Der Gott des Alten Testaments, 1993, 1998, 2003), mille teine köide on kirjutatud külalisprofessorina Tartus. Äärmiselt mõjukas on olnud Kaiseri Jesaja raamatu peatükkide 1–39 kaheköiteline kommentaar sarjas Das Alte Testament Deutsch (esmatrükid 1960 ja 1973), millega ta avas prohvetiraamatud radikaalsele redaktsioonikriitikale ning praeguseks Vana Testamendi teaduses tavaliseks saanud hilisele dateerimisele, samas tõstis ta oma eksistentsialistliku lähenemisega prohvetikirjanduse hermeneutika uuele tasemele. Kaiser pani aluse kahele olulisele koguteosele Die Umwelt des Alten Testaments ja Jüdische Schriften aus hellenistisch-römischer Zeit, millega ta kuulub nende pioneeride hulka, kes tõstsid Vana Lähis-Ida ja varase juudi kirjanduse tähtsuse Vana Testamendi teaduse ja teoloogia jaoks väärilisele kõrgusele. Lisaks prohvetiraamatute jm kirjanduse eksegeesile andis Kaiser otsustava impulsi apokrüüfide, eriti tarkuskirjanduse uurimisse, sest tegeles oma elu viimased paarkümmend aastat nii Jeesus Siiraki raamatu ja Saalomoni tarkuseraamatu kui ka Iiobi ja Koguja raamatutega. Tänu temale on eriti apokrüüfne kirjandus nüüdseks ilmunud piibliteaduste fookusesse. Tema arvukate õpilaste hulgas on kõige rohkem neid, kes promoveerusid Marburgi ülikoolis Iiobi raamatu tekkeloo erinevate aspektide teemal, sh ka noorimaks promoveerunuks sai eestlane Urmas Nõmmik (2008).  Loomingulisest viljakusest annab tunnistust veel 2013. aastal ilmunud "Iisraeli üks Jumal ja maailma väed. Jumala tee Vanas Testamendis oma rahva isandast kogu maailma isandaks" (Der eine Gott Israels und die Mächte der Welt. Der Weg Gottes im Alten Testament vom Herrn seines Volkes zum Herrn der ganzen Welt) ning 2015. aastal avaldatud mõnesajaleheküljeline juhatus Aleksandria Philoni juurde (Philo von Alexandrien. Denkender Glaube – Eine Einführung).