Suurim ühistegur
Naturaalarvude a {\displaystyle a} ja b {\displaystyle b} suurimaks ühisteguriks (SÜT) nimetatakse suurimat naturaalarvu c {\displaystyle c} , millega jaguvad a {\displaystyle a} ja b {\displaystyle b} nii, et jääki ei jää (st jääk on 0). Suurima ühisteguri mõistet on laiendatud ka täisarvudele ja polünoomidele. Sageli loetakse suvalise naturaalarvu a {\displaystyle a} ning arvu 0 suurimaks ühisteguriks arvu a {\displaystyle a} ennast, st SÜT(a, 0) = a. Arve, mille suurim ühistegur on 1, nimetatakse ühisteguriteta arvudeks. Mõnikord defineeritakse ka naturaalarvude a 1 , a 2 , . . . , a n {\displaystyle a_{1},a_{2},...,a_{n}} suurim ühistegur: SÜT( a 1 , a 2 , . . . , a n {\displaystyle a_{1},a_{2},...,a_{n}} ) = SÜT(... SÜT(SÜT( a 1 , a 2 {\displaystyle a_{1},a_{2}} ), a 3 {\displaystyle a_{3}} ), . . . , a n {\displaystyle ...,a_{n}} ). Tähistatakse S U ¨ T ⁡ ( a , b ) = c {\displaystyle \operatorname {S{\ddot {U}}T} (a,b)=c} . Näiteks SÜT(6, 14) = 2, sest suurim naturaalarv, millega 6 ja 14 jäägita jaguvad, on 2; SÜT(9, 7) = 1; SÜT(6, 0) = 6. Sageli laiendatakse suurima ühisteguri mõistet ka täisarvudele: suvaliste täisarvude a ja b suurimaks ühisteguriks nimetatakse nende arvude absoluutväärtuste suurimat ühistegurit, st SÜT(a, b) = SÜT(|a|, |b|).