Kontaktimprovisatsioon
Kontaktimprovisatsioon on liikumisvorm ühe või mitme partneriga, mis põhineb kontaktis olevate kehade liikumisel, kus kehade liikumist reguleerivad füüsikaseadused (impulss, gravitatsioon, inerts, kesktõukejõud, hõõrdumine). Samuti on kaasatud ka meelte treening, sest kehadele esitatakse väljakutse tulla toime ettearvamatute olukordadega. Kontaktimprovisatsiooni mõiste lõi Ameerika tantsija ja koreograaf Steve Paxton , kes 1972. aasta jaanuaris esitas trupiga publikule oma tantsulavastuse “Magneesium”. Sellest lavastusest arenes hiljem välja ülesastumine, kus Paxton esitles kontaktimprovisatsioone. Kontaktimprovisatsioon on tantsumaailmas kohati kummaline nähtus. Esmapilgul tundub, et tegemist oleks nagu maadlusega, kuid võistlus käib selle peale, kumb rohkem järele anda oskab. Kontaktimprovisatsiooni osaks on minna vooluga kaasa ja anda järele, kasutades oma kehaosi toetamiseks ja abistamiseks, kuid väga harva liigutuste manipuleerimiseks. Mõned inimesed, kes on näinud kontaktimprovisatsiooni, kirjeldavad seda kui segu kunstist, spordist, jitterbug'ist ning armatsemisest.