Matsuo Bashō
Selles Jaapani isikunimes on perekonnanimeks Matsuo. Matsuo Bashō (jaapani keeles 松尾芭蕉; 1644 Ueno – 28. november 1694 Ōsaka) oli Edo ajastu kuulsaim jaapani luuletaja, keda peetakse üheks meisterlikumaks haikude autoriks. Bashō kodanikunimi oli Matsuo Kinsaku. Ta sündis Kyoto lähistel Ueno külas (tänapäeval Iga-Ueno) Iga provintsis (tänapäeval Mie prefektuur) Honshū saarel. Tema perekonnast pole palju teada. Bashō isa oli madalama tähtsusega samurai, kes õpetas kalligraafiat. Bashō hakkas noorena kirjutama haikai-luuletusi. Neid kirjutati mitmekesi ja tema kirjutas neid teenrina koos oma isandaga. Haikai koosneb kahest osast, millest esimene on kolmerealine luuletus silpide arvuga 5-7-5, millest kujunes haiku. Haikai teine osa koosnes kahest seitsmesilbilisest reast, mille lisas teine luuletaja. Pärast oma isanda Tōdō Yoshitada surma 1666. aastal asus Bashō elama Kyotosse. 1672. aastal kolis ta tollasesse pealinna Edosse. Seal pühendus ta luulele, ja mõne aasta möödudes sai tuntuks oma lihtsate ja nappide luuleridadega. Varased Bashō luuletused (1662–1674) olid Teimoni koolkonnast mõjutatud, seda stiili iseloomustavad elegantsed, humoorikad vihjed klassikalisele õukonnakirjandusele, sõnamängud ja vaimukus. Edos elamise perioodil sugenes tema luulesse Danrini koolkonna mõjutusi. Sel ajal pühendus ta täielikult luulele ning hakkas välja töötama uusi luuletehnikaid, toetudes Jaapani ja Hiina klassikalisele luulele. Üks tema kuulsamaid haikusid on 1686. aasta rännakust pärinev luuletus: ふる池や 蛙飛込 水のおと furuike ya / kawazu tobikomu / mizu no oto oh vana tiiki/ äkki miski sulpsatas / konn vaid sukeldus (Uku Masingu tõlge) Bashō elatus haikude kirjutamise õpetamisest ja haikai-õhtutel esinemistest. Viimastel eluaastatel hoidis Bashō avalikust elust eemale. Bashō suri 1694. aastal pärast teadmata kõhutõbe. Eesti keelde on Bashō luulet tõlkinud kõige rohkem Uku Masing, viimasel ajal[millal?] ka Rein Raud.