Anorgaanilised polümeerid
Polümeerid on väga pika ahelaga makromolekulid, kus sajad või tuhanded aatomid on ühenduses ja reastunud ühedimensiooniliselt. Polümeere peetakse üheks kõige keerukamaks teadeolevate molekulide tüübiks. Nende peaahela aatomite küljes on sageli kõrvalrühmi, mis võivad olla nii väikesed nagu vesinik, kloor või fluor või küündida arüül- ja pika ahelaga alküülrühmade suuruseni. Polümeerid võivad lahuses ja tahkises moodustada korrapäratuid puntraid või vastupidi reastuda väga korrapäraste joontena. See teeb nad teistest molekulidest väga erinevaks ning annab neile omased füüsikalised omadused. Nad on tänapäevases tööstuses oma tugevuse ja elastsuse tõttu laialdaselt kasutuses. Anorgaanilisteks polümeerideks nimetatakse polümeere, mille peaahelas pole süsiniku aatomeid. Anorgaanilised polümeerid võivad moodustuda hapnikhapete polümerisatsioonil, eriti kui on tegemist nõrkade hapetega, näiteks boorhappe (H3BO3) või ränihappe (H4SiO4), kus negatiivne laengutihedus on kogunenud hapniku aatomile. Laengutihedust saab vähendada polümerisatsioonil.