Valge maagia
Valge maagia on üleloomulike jõudude või maagia kasutamine omakasupüüdmatutel eesmärkidel. Valge maagia praktiseerijatele on antud tiitleid nagu ravitsejad, valged nõiad. Paljud neist inimestest väitsid, et neil on võime selliseid asju teha teadmiste või jõu tõttu, mis anti neile edasi pärilike liinide kaudu või mõne sündmuse kaudu hilisemas elus. Valget maagiat praktiseeriti tervendamise, õnnistamise, loitsude, palvete ja laulude kaudu. Valge maagia on pahatahtliku musta maagia heatahtlik vaste. Robert M. Place esitab oma 2009. aasta raamatus "Maagia ja alkeemia" nii musta kui ka valge maagia laia kaasaegse määratluse, eelistades viidata neile kui "kõrgele maagiale" (valge) ja "madalale maagiale" (must), mis põhineb peamiselt neid rakendava praktiku kavatsustel. Tema definitsioon väidab, et valge maagia eesmärk on "teha head" või "viia praktiseerija kõrgemasse vaimsesse seisundisse", milleks on valgustumine või teadvuse kõrgeim seisund. Ta tunnistab siiski, et see laiem määratlus ("kõrge" ja "madal") kannatab eelarvamuste käes, kuna heade kavatsustega rahvamaagiat võib pidada "madalaks", samas kui tseremoniaalset maagiat, mis hõlmab kalleid või eksklusiivseid komponente, võib mõni pidada "kõrgeks". maagiaks", olenemata kavatsusest. Place'i järgi oli kogu eelajalooline šamanistlik maagia valge maagia "aitamine" ja seega moodustab selle maagia põhiolemus kaasaegse valge maagia raamistiku: haiguste või vigastuste ravimine, tuleviku ennustamine või unenägude tõlgendamine, kadunud asjade leidmine, vaimude rahustamine, ilma või saagi kontrollimine ning õnne või heaolu loomine.