Kulešovi efekt
Kulešovi efekt on filmimontaaži efekt, mille korral vaatajad tajuvad kahe järjestikuse kaadri mõjul teistsugust infot, kui kannavad need kaadrid eraldi. Selle eelduseks on järjestatud kaadrite ruumiline pidevus. Efekti töötas 1910. aastatel välja Nõukogude Liidu filmirežissöör ja filmiteoreetik Lev Kulešov. Kulešovi efekt omandas nõukogude filmikunstis montaaži vallas kaaluka koha ning Kulešov pani sellega aluse nõukogude montaaži kuldajale aastail 1924–1930. Efekti kasutasid paljud nimekad režissöörid, nagu Sergei Eisenstein, Vsevolod Pudovkin, Dziga Vertov ja Aleksandr Dovženko, ning seda näeb filmides "Soomuslaev Potjomkin" (1925), "Oktoober" (1927), "Ema" (1926), "Sankt Peterburi viimased päevad" (1927) ja "Inimene filmikaameraga" (1929). 1930. aastatel hakkas liidu juht Jossif Stalin uuendusmeelseid tõrjuma, sest sellised uuendused olid vastuolus ametliku sotsialistliku realismi doktriiniga.