Aatomiabsorptsioonispektroskoopia
Aatomiabsorptsioonispektromeetria (ka aatomabsorptsioonispektromeetria; lühend AAS) on aatomispektromeetria meetod, mis põhineb aatomite elektronide ergastumisel valguse neeldumise toimel. Aatomiabsorptsioonispektroskoopia on analüütilise keemialaialt levinud meetod keemiliste elementide (enamiku metallide ja poolmetallide) tuvastamiseks. Aatomiabsorptsioonispektromeetria (ka aatomabsorptsioonispektromeetria; lühend AAS) on aatomispektromeetria meetod, mis põhineb aatomite elektronide ergastumisel valguse neeldumise toimel. Aatomiabsorptsioonispektromeetria on aatomiabsorptsioonispektroskoopia vorm, mida iseloomustab võimalus anda uuritava objekti ehk proovi kohta mingi kvantitatiivne suurus. Kui "skoopia" on tähendab vaatamist, siis "meetria" asjade mõõtmist. AAS-i abil määratakse eeskätt metallide kontsentratsiooni nende soolade vesilahustes. AAS jaotatakse lahuse aurustamise meetodi järgi: leek-AAS (F-AAS) grafiittoru- ehk elektrotermiline AAS (GF-AAS või ET-AAS) külmauru-AAS (CV-AAS) AAS-i kasutatakse umbes 70 keemilise elemendi (metallid, poolmetallid) kvantitatiivseks analüüsiks. Kõikidel AAS-i juhtudel viiakse analüüsitava aine lahus seadmesse, kus see kõrgel temperatuuril (või muul viisil) aurustatakse. Aurufaasis esinevad uuritavad ained sellises aparatuuris aatomitena. Aatomid ergastatakse valguse abil, kusjuures aatomid absorbeerivad footoneid, mis viivad osad aatomid ergastunud seisundisse. Võrreldes kindla lainepikkusega kiirguse intensiivsust enne ja pärast proovi läbimist määratakse Beeri-Lamberti seaduse abil aatomite kogus. Mida suurem on intensiivsuse muutus, seda rohkem oli proovis seda lainepikkust neelavaid aatomeid. Tekib kontsentratsiooni-neelduvuse graafik. Paremad aatomiabsorptsioonispektroskoopia aparatuurid võimaldavad tuvastada üle 70 elemendi. Mõõta saab ka madalaid kontsentratsioone, mis teeb aatomiabsorptsioonispektroskoopiast hea jälgede määramise meetodi. Protseduuri läbiviimiseks kasutatakse vastavaid aatomiabsorptsioonimeetreid.