Lõikesagedus
Lõikesagedus, tähis fc, on sagedus, mille puhul lineaarse sagedusest sõltuva objekti (näiteks elektroonikalülituse või -komponendi) väljundsignaali võimsus on vähenenud pooleni (kahekordselt) signaali maksimaalsest väärtusest (eeldusel, et sisendsignaali amplituud on sagedusest sõltumatult konstantne). Võimsuse kahekordsele vähenemisele vastab objekti ülekandeteguri vähenemine pinge järgi tasemeni 1 / 2 ≈ 0 , 707 {\displaystyle 1/{\sqrt {2}}\approx 0,707} ehk logaritmilistes ühikutes ümardatult –3 detsibelli (täpsemalt 20 log 10 ⁡ ( 1 2 ) ≈ − 3,010 3 d B {\displaystyle 20\log _{10}\left({\tfrac {1}{\sqrt {2}}}\right)\approx -3{,}0103\,\mathrm {dB} } ). Lõikesagedust kasutatakse peamiselt filtrite iseloomustussuurusena, et väljendada sageduskarakteristiku pääsuala ja siirdeala vahelist piirsagedust. Mõnel juhul nimetatakse lõikesageduseks ka võimendi või elektroakustilise komponendi (näiteks mikrofon või valjuhääldi) amplituudi-sageduse karakteristiku alumist ja ülemist piirsagedust. Seal võib lõikesageduse väärtus olla 3 dB asemel ka nt 6 või 12 dB.