Tōkyō metroo sariinirünnak
Tōkyō metroo sariinirünnak (jaapani keeles 地下鉄サリン事件, Chikatetsu Sarin Jiken) oli 1995. aasta 20. märtsil sooritatud terrorirünnak Jaapani pealinnas Tōkyōs. Rünnaku panid toime äärmusliku uususulise viimsepäevasekti Aum Shinrikyo liikmed sekti liidri Shōkō Asahara korraldusel. Viies koordineeritud rünnakus paisati hommikusel tipptunnil Tōkyō metroosse närvimürki sariini, mille tõttu hukkus 13 ja sai kannatada rohkem kui 6000 inimest. Rünnak algas kell 8 hommikul, kui Aum Shinrikyo liikmed paigutasid viiele erinevale rongile pakid, mis koosnesid sariiniga täidetud ja ajalehtede sisse mähitud kilekottidest. Liikmetest neljal oli igaühel kaasas kaks kotti, viiendal kolm kotti. Põrandale asetatud kotid torgati läbi teritatud vihmavarjuotsaga, mille tulemusel valgus vedelik laiali ja levis auruna üle kogu vaguni. Sekti liikmed astusid järgmises jaamas rongidest kiiresti maha, kus ootasid neid autojuhid, kes neil põgeneda aitasid. Päeva lõpuks oli rünnakust mõjutatud 15 metroojaama, enim said kannatada Hibiya liini äärsed jaamad. Kiirabi- ja haiglateenuseid kritiseeriti hiljem koordineerimata reageerimise pärast tugevalt. Rünnaku järel korraldas politsei kogu Jaapanis haaranguid Aum Shinrikyo rajatiste vastu. Haarangute käigus avastati Satyan 7 nime all tuntud hoonest keemiarelvade tootmiseks kasutatud varustus. Hoones asunud keemiarelvade tootmisüksus oli oma skaalalt suuremahuline - sekti projekteeritud aastane sariinitoodang ulatus tuhandetesse kilogrammidesse. Pärast rünnakut anti kohtu alla 189 sekti liiget, kelle hulgas oli ka sekti juht Shōkō Asahara. 12 sekti liiget koos Asaharaga mõisteti kohtu all surma. Asahara ja 6 sekti liiget hukati 2018. aasta juulis poomise teel. Hukkamised olid pikalt edasi lükkunud, kuna süüdimõistetutelt oodati nende lõplikke apellatsioone. Rünnakus kannatada saanud ohvrid ja tapetute sugulased kiitsid hukkamised heaks. Tuntud jaapani romaanikirjanik Haruki Murakami kirjutas sariinirünnaku põhjal raamatu "Underground: The Tokyo Gas Attack and the Japanese Psyche", kus ta intervjueeris nii rünnakust mõjutatud inimesi kui ka rünnaku eest vastutavaid Aum Shinrikyo liikmeid. Murakami leidis, et Jaapani meedia polnud ohvritele piisavalt tähelepanu pööranud, vaid oli põhiliselt keskendunud Aum Shinrikyo liikmetele. Intervjuud viidi läbi ligi aasta jooksul, alustades 1996. aasta jaanuarist ning lõppedes sama aasta detsembris. Tuhandetest rünnakus kannatanutest leidis Murakami vaid 60 inimest, kes olid valmis intervjuudes osalema.