Metsarekreatsioon
Metsarekreatsioon ehk metsapuhkus tähendab metsa- või metsalähedasel maastikul harrastatavaid tegevusi, mille tegemiseks on tarvis kohaliku looduskeskkonna ressursse. Metsarekreatsiooni vormid on näiteks tervist taastav tegevus ehk metsateraapia, lõõgastav aktiivne tegevus, harrastustegevus, loodusturism ja vabaõhusport. Puhkemetsandus kujutab endast alternatiivi raiemajandusele. Metsas viibimine pakub esteetilist naudingut ja liikumisvõimalusi, samuti võib see alandada stressitaset, tekitada positiivseid emotsioone ja kasvatada teadmisi loodusest. Loodusturismi arendamise kaudu saab aidata kaasa ümbritseva ala majanduskasvule. Urbaniseerunud ühiskondades kasvab nõudlus metsapuhkuse järele. 2020. aastal kasutati RMK pakutavaid metsapuhkuse võimalusi rekordilised 2,9 miljonit korda, mille tingisid elanikkonna teadlikkuse kasv looduses liikumise võimalustest ning koroonapandeemia. Metsapuhkuse sihtkohtade ülerahvastatus võib aga külastajakogemust kahjustada. Liigsel külastatavusel on ka negatiivseid keskkonnamõjusid, millest Eesti kaitsealadel esinevad enim: haruldaste linnu- ja loomaliikide häirimine ning nende pesitsus- ja varjetingimuste kahjustamine; puude ja põõsaste vigastamine ja seisundi halvenemise põhjustamine; puude loomuliku uuenduse tallamine ja vigastamine metsas, puistu uuenemisvõime vähenemise või puuliikide ebasoodsas suunas vaheldumise põhjustamine; puujuurte vigastamine; alustaimestiku tallamine ja kahjustamine; prügistamine; metsa- ja rabapõlengute sagenemine; omavoliliste radade ja lõkkeplatside rajamine. Keskkonnamõju oleneb külastusviisist ja külastuskoormusest, maastike koormustaluvus on erinev.