Hồ Chí Minh
Hồ Chí Minh (19. mai 1890 Nghệ Ani provints – 2. september 1969 Hanoi) oli Vietnami revolutsionäär ja poliitik, Vietnami Demokraatliku Vabariigi peaminister 1945–1955 ja president 1955–1969. Ta kuulutas 2. septembril 1945 välja Vietnami DV, lugedes ette Vietnami iseseisvusdeklaratsiooni. Kohe puhkes Vietnami ja Prantsuse väeüksuste vaheline vägivald, mistõttu Briti kindral Douglas Gracey kuulutas välja sõjaseisukorra. 24. septembril kutsus Hồ Chí Minh koos teiste Vietnami DV liidritega üles üldstreigile. Veel enne septembri lõppu saabus Vietnamisse 200 000-meheline Hiina armee, kes käskis kommunistliku partei laiali saata. Sellises olukorras pidi Hồ Chí Minh, kes alati pidas hiinlasi Vietnamile suuremaks ohuks kui prantslasi, 6. märtsil 1946 alla kirjutama lepingule, millega Vietnam sai autonoomseks riigiks Indohiina föderatsiooni ja Prantsusmaa Liidu koosseisus. Lepingu tulemusena lahkusid Hiina väed Vietnamist. Pärast seda algas ülestõus ka Prantsusmaa vastu ja 1954 pärast Điện Biên Phủ lahingut, kus Prantsuse väed purustati, varises Prantsuse Indohiina kokku. Genfi lepinguga tunnustas Prantsusmaa samal aastal Vietnami iseseisvust. Vietnami sõja ajal keeldus Hồ Chí Minh igasugusest kokkuleppest ameeriklastega ja nõudis jäigalt mitte midagi vähemat kui kõigi võõrvägede lahkumist Vietnamist. Tema valitsuse sõjaliste operatsioonide taktika abil pöördus USA avalik arvamus Vietnami sõja vastu ning lõpuks tõmbasid välisriigid oma väed Vietnamist välja. Hồ Chí Minh seda küll ise ei näinud, sest suri 1969 79-aastaselt südamerabandusse. Avalikkuse eest hoiti tema surma kaks päeva salajas, et uudis sellest ei langeks kokku Vietnami DV aastapäevaga. Hồ Chí Minhi palsameeritud surnukeha näidatakse graniidist mausoleumis, mille eeskujuks on Lenini mausoleum. Endine Lõuna-Vietnami pealinn Saigon nimetati tema järgi Hồ Chí Minhiks.