Saigoni langemine
Saigoni langemine toimus 30. aprillil 1975, kui Põhja-Vietnam vallutas Lõuna-Vietnami pealinna Saigoni. Sellega lõppesid Vietnami sõda ja Lõuna-Vietnami riik. Saigoni vallutamisele järgnes üleminekuperiood, ametlikult liitusid Lõuna- ja Põhja-Vietnam Vietnami Sotsialistlikuks Vabariigiks 2. juulil 1976. Vietnami Rahvaarmee (VRA) ja Viet Cong (VC) alustasid kindral Văn Tiến Dũngi juhtimisel pealetungi Saigonile 29. aprillil 1975, kui linna kaitsnud kindral Nguyễn Văn Toàni Vietnami Vabariigi Armee vägesid rünnati intensiivse suurtükitulega. Järgmise päeva pärastlõunaks olid VRA ja VC võtnud linna tähtsaimad kohad oma kontrolli alla ning Lõuna-Vietnami presidendilossi kohale oma lipu heisanud. Linna langemisele eelnes operatsioon Frequent Wind, millega evuakueeriti peaaegu kõik Saigonis olnud Ameerika Ühendriikide sõdurid ja tsiviilisikud ning kümneid tuhandeid Lõuna-Vietnami režiimiga tihedalt seotud olnud lõunavietnamlasi. Mõned ameeriklased otsustasid linna jääda. Ameerika Ühendriikide maavägede üksused olid Vietnamist lahkunud enam kui kaks aastat varem ning ei saanud seega ei linna kaitsmisel ega inimeste evakueerumisel abiks olla. Operatsioon Frequent Wind oli maailma ajaloo suurim helikopterievakuatioon. Saigoni langes pärast kommunistide kätte minemist aastani 1979. 3. juulil 1976 ühendas Vietnami Rahvusassamblee riigi ja nimetas Saigoni Vietnami Töölispartei esimehe ja Põhja-Vietnami riigi rajaja Hồ Chí Minhi (1890–1969) järgi ümber.