Erodeeritud muld
Erodeeritud muld (ladina keeles erodere – "näkitsema, läbi sööma") on muld, mille pindmine kiht on osaliselt või täiesti ära kantud intensiivse vihmasaju või lumesulamisvee mõjul. Selle pärast on erodeeritud muld huumusevaene, selle huumushorisont on õhuke või selle asemel kujuneb erodeeritud horisont ning laiguti või lausaliselt avanevad maapinnal sügavamad mullahorisondid. Erodeeritud mullad tekivad künklike või mägsite alade järsematel osadel, kõrgendike lagedel ja nõlvadel ning oruveerudel. Muldade erosioon tekib siis, kui pinnas on taimkatteta või hõreda taimkattega ning sellele soodustab põldude rajamine kallakulistel pinnastel. Erodeeritud muld valiti Eestis aastal 2020. aasta mullaks. Eestis kuuluvad erodeeritud muldade hulka alles 1,2% maafondist, põllumajandusmaastikel võib nende osatähtsus olla kuini 3,1%. Eriti palju neid on Lõuna-Eestis paiknevatel Otepää ja Haanja kõrgustikel ning Kagu-Eesti lavamaal, vähemal määral aga Sakala kõrgustiku ümbruses ja Pandivere kõrgustikul. Erosiooniastme järgi erodeeritud mulda saab liigitada nõrgalt, keskmiselt, tugevasti ja väga tugevasti erodeeritud mullaks. Kuna keskmiselt, tugevasti ja väga tugevasti erodeeritud mullad paiknevad pinnamoe kõrgematel osadel, sageli nad on põuakartlikud. Looduses nad vahelduvad pinnamoe madalamatel osadel paiknevate deluviaalmuldadega ning erodeerimata leostunud, leetjate, näivleetunud ja leetunud muldadega. Põlluharimisega tegeledes tuleb erodeeritud mulda erosioonist kaitsta ning selleks saab kasutada minimeeritud mullaharimist, künda põllud risti kallakuga, suurte kallakutega nõlvad kasutada püsirohumaana või metsastada. Erodeeritud mullad kuuluvad erosioonist mõjutatud muldade grupi koosseisu ning jaguneb järgmisteks varianditeks: erodeeritud tüüpilised kamar-karbonaatmullad erodeeritud leostunud kamar-karbonaatmullad erodeeritud leetjad kamar-karbonaatmullad erodeeritud kama-leetmullad