Autonoomne Sotsialistlik Nõukogude Mägivabariik
Autonoomne Sotsialistlik Nõukogude Mägivabariik (1920–1924; vene keeles Горская АССР) oli aastatel 1921–1924 Vene NFSV-sse kuulunud autonoomne vabariik Põhja-Kaukaasias. Algselt oli tegemist 1917. aasta Vene revolutsioonide järel endiste Kubani ja Tereki oblastite aladel elanud põliselanike asutatud Mägivabariigiga, kuid Vene kodusõja ajal vallutas selle Punaarmee ja riigis kehtestati Nõukogude võim. 20. jaanuaril 1921 inkorporeeriti piirkond Vene NFSV koosseisu. Riigi pindala oli 73 000 km² ning selles elas ligikaudu 800 000 inimest. Selle pealinn oli Vladikavkaz. Halduslikult oli see jaotatud kuueks autonoomseks ringkonnaks: Balkaaria, Tšetšeeni, Karatšai, Kabardi, Inguši ja Osseedi. Autonoomiaga tereki kasakatele loodi eraldi autonoomne ringkond Sunžas. 1. septembril eraldati Mägivabariigist Kabardi autonoomne ringkond, mis allutati autonoomse oblastina VNFSV-le. 12. jaanuaril 1922 tehti sama Karatšai autonoomse ringkonnaga, mis muudeti Karatšai-Tšerkessi autonoomseks oblastiks. 16. aprillil liideti Kabardi oblastiga ka Balkaaria autonoomne ringkond, misjärel organiseeriti senine haldusüksus ümber Kabardi-Balkaaria autonoomseks oblastiks. 30. novembril loodi endisest autonoomsest ringkonnast samuti Tšetšeeni autonoomne oblast. Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee otsusega 7. juulist 1924 jaotati ülejäänud ASNMV territoorium Põhja-Osseedi ja Inguši autonoomseteks oblastiks. Sunža ringkond ja Vladikavkaz allusid otse Kesktäitevkomiteele kuni Põhja-Kaukaasia krai moodustamiseni 17. oktoobril 1924.