Valgussäritus
Valgussäritus (tähis H v {\displaystyle H_{\text{v}}} ) on fotomeetrias vastuvõetud valgushulga pindtihedus: H v = Q v A , {\displaystyle H_{\text{v}}={\frac {Q_{\text{v}}}{A}},} kus Q v {\displaystyle Q_{\text{v}}} on pinnale A {\displaystyle A} langev valgushulk. Särituse mõõtühik on lukssekund (lx·s). Kui valgussäritus on pinna punktides erisugune, kirjeldab seda suurust valgushulga ja pinnaelemendi tuletiste jagatis: H v = d Q v d A , {\displaystyle H_{\text{v}}={\frac {\mathrm {d} Q_{\text{v}}}{\mathrm {d} A}},} kus d Q v {\displaystyle \mathrm {d} Q_{\text{v}}} on antud punkti sisaldavale lõpmata väikesele pinnaelemendile d A {\displaystyle \mathrm {d} A} langev valgushulk. Valgussäritust võib vaadelda ka kui antud valgustuskestusel Δ t {\displaystyle \Delta t} integreerunud (summeerunud) valgustustihedust E v {\displaystyle E_{\text{v}}} : H v = ∫ Δ t E v ( t ) d t . {\displaystyle H_{\text{v}}=\int _{\Delta t}E_{\text{v}}(t)\,\mathrm {d} t.} Seega ühtlase valgussärituse korral H v = E v ⋅ Δ t {\displaystyle H_{\text{v}}=E_{\text{v}}\cdot \Delta t} . Märkus. Kui vaatluse all on ainult fotomeetrilised suurused, siis valgussärituse ja valgustustiheduse tähistes indeksit v (ingl visual) ei kasutata. Valgussäritusele kui fotomeetrilisele suurusele vastab radiomeetrias säritus.