Voldemar Teppich
Voldemar Teppich (alates 1922. aastast Voldemar Kasemets; alates 1933 Jaan Kallas; 27. detsember 1899 Vaivara vald (Vaivara kihelkond), Virumaa – 23. aprill 1941) oli eesti kommunist. Ta astus kommunistlikku parteisse 1917. aastal. 1918. aasta veebruaris mõistis Saksa sõjaväljakohus ta surma, kuid eksituse tõttu viidi ta Saksamaale sunnitööle. Jaanuaris 1919 mobiliseeriti ta Eesti sõjaväkke, arreteeriti kommunistliku tegevuse eest sama aasta augustis ja mõisteti kaheks aastaks parandusmajja. 1920. aasta suvel ta põgenes, tegutses põranda all ja arreteeriti uuesti 14. novembril 1920. 24. septembril 1921 mõisteti ta sõjaringkonnakohtus kuueks aastaks sunnitööle. 1922. aastal vahetati ta Nõukogude Venemaale ja sai uueks nimeks Voldemar Kasemets. Ta mobiliseeriti Punaarmeesse, võitles basmatšidega. Haigestunud malaariasse, taotles ta enda Eestisse üleviimist. Järgnevalt teenis ta partei- ja poliittöötajana Kroonlinnas ja Leningradis. 1928. aastal suunati Voldemar Teppich Kominterni Eesti Sektsiooni käsutusse. 1931. aasta veebruaris saadeti ta Eestisse põrandaalusele tööle ja arreteeriti 10. juunil 1931 Nõmmel. Pettunud kommunismis ja Nõukogude Liidus, andis ta tunnistusi, mille alusel tabati 37 kommunisti ja avastati kaks salatrükikoda, mis hävitas kogu senise parteiorganisatsiooni. Kogu EKP põrandaalune koosseis registreeriti ümber ja uutena asutatud algorganisatsioonid allusid ilma omavahelise sidemeta otse Kominternile. 28. veebruaril 1932 mõisteti Voldemar Teppich 12 aastaks sunnitööle, koos seni kandmata eelmise karistusega 17 aastaks, 8 kuuks ja 21 päevaks. 2. jaanuaril 1933 teatas EKP, et Voldemar Teppich on parteist välja heidetud. 1. veebruaril 1933 Voldemar Teppich vabastati vanglast Jaan Kallase nime all. Samal aastal ilmus Päevalehes tema kirjutatud artiklite seeria. 1940. aasta novembris (ülekuulamised algasid 19. novembril) Voldemar Teppich arreteeriti Nõukogude Liidu võimude poolt, mõisteti 11. märtsil 1941 sõjatribunali poolt surma ja hukati.