Ernst Gottlieb Jaesche
Ernst Gottlob Jaesche (30. september 1867 Peterburi – 21. august 1945 Berliin) oli Eesti vaimulik ja imearst. Ernst Gottlob Jaesche sündis Peterburis sõjaväearsti pojana. Elas Peterburis ja Moskvas. Õppis 1888–1895 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, külastades vabakuulajana ka arstiteaduse loenguid. Oli prooviaastal Põlva koguduses. Ordineeriti vaimulikuks 5. septembril 1899. Oli 1901–1904 Pärnu praostkonna vikaarõpetaja. 1905. aastal võttis välivaimulikuna osa Vene-Jaapani sõjast. Aastatel 1906–1909 tegutses Varbla ja Hanila koguduste õpetajana. 1909–1932 oli ta Häädemeeste, Treimani ja Tahkuranna koguduse õpetaja. 1932. aasta läks ta emerituuri ja asus elama Tartusse. Ühe versioonina avastas Jaesche endal imeravitseja võimed Vene-Jaapani sõjas. Häädemeestel olles oli sisuliselt tema põhitegevuseks inimeste ravitsemine, olles oma ülieduka tegevusega pinnuks silmas kohalikel arstidel. Ravitsemise eest Ernst Jaesche põhimõtteliselt raha ega kingitusi vastu ei võtnud. Ning kuna kogudus oli väike ja piirkond vaene, ei jõudnud kogudus talle palka korralikult välja maksta. Seetõttu oli Konsistooriumi arhiivis leiduvas Ernst Jaesche isiklikus toimikus mitu tema pöördumist ühekordse toetuse saamiseks. Ernst Gottlob Jaesche põgenes 1939. aastal Saksamaale. 1939. aasta sügisest kuni 1945. aasta suveni elas ta koos oma õetütre perega Poola alal Warthegaus. Ernst Jaesche suri 21. augustil 1945 Berliinis.