Karusaar
Karusaar (norra Bjørnøya) on Norra Svalbardi saarestiku lõunapoolseim saar. Saar asub Barentsi mere lääneosas, umbes poolel teel Lääne-Teravmägede ja Nordkapi vahel. Karusaare avastasid Hollandi maadeavastajad Willem Barents ja Jacob van Heemskerck 10. juunil 1596. See sai nime jääkaru järgi, keda nähti läheduses ujumas. Saart peeti terra nullius'eks, kuni Svalbardi lepinguga läks see 1920. aastal Norra haldusalasse. Vaatamata kaugele asukohale ja viljatule loodusele on saarel viimastel sajanditel toimunud mitmesugust kaubandustegevust, näiteks kivisöe kaevandamine, kala- ja vaalapüük. Ükski asustus pole püsinud rohkem kui paar aastat ja ka 2020. aasta seisuga on Karusaar asustamata, välja arvatud saare ilmajaamas Herwighamna töötavad töötajad. Saar koos külgnevate vetega kuulutati see 2002. aastal looduskaitsealaks. Karu saar asub umbes 235 kilomeetrit Lääne-Teravmägedest lõuna pool ja 397 kilomeetrit Norra mandriosas asuvast Ingøyst loodes. Saare kontuur on umbkaudne kolmnurk, mis näitab lõunasse, mille suurim põhja-lõuna pikkus on 20 kilomeetrit ja suurim ida-lääne pikkus 15,5 kilomeetrit. Karusaare pindala on 178 km². Saare lõunaosa on mägine, kõrgeim tipp on kagurannikul asuv Miseryfjellet, millel on kolm tippu: Urd (536 m), Verdande (462 m) ja Skuld (454 m).