Portugali kuningriik
Portugali kuningriik (portugal Reino de Portugal) oli kuningriik Pürenee poolsaarel 1139–1910. Portugali kuningriik rajati 26. juulil 1139, mil Portugali krahv Afonso Henriques end Portugali kuningaks kuulutas. 1096. aastal naitis Kastiilia ja Leóni kuningas Alfonso VI oma tütre Teresa, Burgundia hertsogi noorema poja Henriga, kes sai kaasavaraks Portugali krahvkonna ja pani aluse tulevase Portugali kuningriigi troonile tõusnud Burgundia dünastiale. Pärast kodusõja puhkemist Leóni kuningriigis 1109. aastal valitses ta sisuliselt sõltumatult. 1139. aastal purustas Afonso I Ourique lahingus Almoraviidide moslemite väed. Pärast seda olevat ta kutsunud kokku Lamego cortese, kus Braga peapiiskop kroonis ta esimeseks Portugali kuningaks. Seda sündmust on peetud vaid hilisemas ajaloos käibele tulnud müüdiks. Ilmselt ei kroonitud Afonsot kunagi ja ta hakkas ennast ise kuningaks tituleerima, tõenäoliselt juba aastaid enne otsustavat võitu mauride üle. Siiski saavutas ta oma tiitlile aastate jooksul ka tunnustuse – 1143. aastal tunnustas seda Kastiilia ja Leóni kuningas Alfonso VII ning 1179. aastal paavst Aleksander III. Sõjaliste ordude toel jätkasid Afonso I ja tema järeltulijad tungimist lõuna suunas. Tema ajal hõlmas Portugal umbes poole oma tänapäevasest territooriumist. Rekonkista lõpuks võib pidada aastaid 1249–1250, mil kuningas Afonso III juhtimisel vallutati Algarve piirkond ja likvideeriti viimased mauride tugipunktid Portugali lõunarannikul. Selle tulemusel kujunesid välja Portugali piirid, mis on püsinud suures osas muutumatuna tänapäevani. Aastatel 1385–1580 valitses Portugali Avisi dünastia. 15. sajandil sai alguse Portugali koloniaalimpeerium, mis hõlmas alasid Lõuna-Ameerikas, Aafrikas ja Aasias. 1815–1822 eksisteeris Portugali, Brasiilia ja Algarvede ühendkuningriik. 1908. aastal toimunud Lissaboni regitsiid ja 1910. aastal toimunud 5. oktoobri revolutsioon, millega kukutati Manuel II, viisid kuningriigi likvideerimiseni.