Roboti lokaliseerimine
Roboti lokaliseerimine on kartograafiaga seotud teadusharu. Üksiku iseseisva mobiilse roboti eesmärgiks on luua mudel enda ümbrusest või kasutada olemasolevat kaarti ning samaaegselt määrata iseenda asukoht selles. Lokaliseerimine on vajalik, et robotil oleks võimalik toime tulla muutuvates ja uutes oludes, näiteks uurida iseseisvalt Marsi pinda ja koguda pinnaseproove, päästa inimesi looduskatastroofides hävinud hoonetest või mängida jalgpalli. Robotil on võimalik saada infot nii enda seest kui ka väljast. Näiteks kui robot teab oma asukohta enne liikuma hakkamist, on tal võimalik oma positsiooni reaalajas arvutada selle põhjal, mitu pööret ja mis suunas on ta rattad liikunud. Keerulisema mehaanikaga robotite puhul ei pruugi liikuda mitte rattad, vaid tehisjalad, mille liigeste nurkade ajas muutumise põhjal on võimalik roboti trajektoori määrata. Sellist robotisisest meetodit kasutatakse lisaks teistele meetoditele, kuigi ta on väga ebatäpne kiiresti akumuleeruvate vigade tõttu. Kui robotil pole kaarti, on see vaja väliseid meetodeid kasutades ise koostada. Välised meetodid kätkevad endas eri sensorite kaudu lisainfo saamist ja selle tõlgendamist. Kuna nägemine on inimestele väga intuitiivne info saamise meetod, kasutatakse tihti kaameraid, kuid levinud on ka sonarid, mikrofonid, laserid, lidarid, radarid, kompimissensorid, kompassid ja GPS. Kaameraid kasutades on vajalik pildituvastus.