Magdeburgi õigus
Magdeburgi linnaõigus (saksa keeles Magdeburger Recht) oli keskaegne Mandri-Euroopas levinud linnaõigust kinnitav õigusnormide kogum, millele pani 10. sajandil aluse Saksa-Rooma keiser Otto I ning mille kirjutas 12. sajandil esimest korda ametlikult üles Magdeburgi peapiiskop Wichmann von Seeburgi. Magdeburgi õigus leidis rakendust 12.–19. sajandil umbkaudu tuhandes omavalitsuses nii Kesk- kui ka Ida-Euroopas. Õiguskogumi mõjuala ulatus Elbe jõest Dneprini ning Läänemerest Musta mereni.