Ilusal sinisel Doonaul
"Ilusal sinisel Doonaul" (saksa keeles "An der schönen blauen Donau") on Austria päritolu helilooja Johann Strauss II 1866. aastal komponeeritud menukas valss. Op. 314 tuli esmaettekandele Viini Meestelaulu Seltsi (Wiener Männergesangsverein) kontserdil Volksgarteni puhkepargis Corti kohvikus (Cortisches Kaffeehaus) 15. veebruaril 1867. Esmaettekande järel kasutati ajalehes Wiener Fremdenblatt 17. veebruaril 1867 teadaolevalt esimest korda ühe muusikateose kohta sõna Schlager, mis tähendab ülekantud tähenduses lööklaulu või hitti. Ajalehe kirjeldus valsi kohta oli: "Teise poole avanumber oli vaieldamatu šlaager" ("Die Eröffnungsnummer der zweiten Abteilung war ein entschiedener Schlager"). Kõrgseltskonnas levis esialgu arvamus, et teost saadab leige edu. Strauss olevat öelnud: "Kurat võttis valsi, mulle ei meeldi kooda – soovin, et see olnuks võimsam!". "Ilusal sinisel Doonaul" on aga klassikalise repertuaari hulgas järjepidevamalt üks kõige populaarsemaid heliteoseid. Strauss täiendas hiljem teost, sõnad lisas kooriühingu poeet Joseph Weyl. Strauss kohandas teose 1867. aasta Pariisi maailmanäituse jaoks instrumentaalseks orkestriversiooniks, mida saatis suur menu. Instrumentaalversiooni esitatakse tänapäeval kõige sagedamini. Alternatiivteksti "Doonau nii sinine" ("Donau so blau") kirjutas Franz von Gernerth. New Yorgis jõudis Doonau valss ettekandele 1. juulil 1867. Londonis toimunud Covent Gardeni ooperiteatri promenaadikontserdil esitati seda juba kooriversioonis 21. augustil 1867. Heliteos väljendab saksa juubeldusega nii kõlas kui ka sõnas Viini linna seltskondlikku romanssi Doonau jõega. Austrias edastatakse valssi aastavahetuse keskööl televisioonis ja raadios. Viini uusaastakontserdil on see lisapalana nõutav meistriteos. Doonau on pikkuselt teine jõgi Euroopas, mis läbib selle kesk- ja kaguosa ning suubub Musta merre.