Kriitilise lugemise oskus
Kriitilise lugemise oskus (ingl k critical literacy) on oskus kriitiliselt lugeda ja analüüsida tekste, pakkudes strateegiaid paljastamaks tekstikihtides peituvaid sõnumeid ja tähendusi. Neid protsesse valitsevad metakognitiivsed protsessid ja strateegiad, mis võimaldavad lugejatel oma arusaamist hinnata ja oma suhtumist kohandada. Kriitilist lugemist rakendatakse eelkõige diskursuseanalüüsis (meedia- ning poliitiliste tekstide lugemisel). Kriitilise kirjaoskuse idee on olnud mõjustatud poststrukturalismist, eelkõige lähtekohast, et tekstide tähendus kujuneb selle sotsiaalpoliitilises kontekstis, autorid loovad tekste ning lugejad interpreteerivad tekste ning hindavad neid õigeteks ja valedeks oma diskursiivsete süsteemide loogika järgi. Poststrukturalistliku loogika kohaselt pole tekstide hindamise kriteeriumid loomulikud ega neutraalsed, vaid on konstrueeritud eri kogukondade ja institutsioonide, nt teadusasutuste poolt. Seega, poststrukturalistlikus kontekstis pole tekst ja sellega seotud tähendused maailma neutraalne faktiline kirjeldus, vaid ideoloogilised nähtused ning kirjaoskus on pigem sotsiaalne ja poliitiline praktika kui neutraalne oskus. Kriitilise kirjaoskuse üks eesmärke on teenida suuremat sotsiaalset õiglust, vabadust ning võrdsust. Kriitilise lugemise oskus tähendab osata hinnata, kas autor on oma väiteid põhjendanud adekvaatselt või mitte. Oskus sõltub osaliselt sellest, mida autor on väljendanud ning osaliselt lugeja teadmistest, kogemustest ja järeldustest, mida ta suudab teha. Teksti kriitiline lugemine ei tähenda, et tuleb kahtluse alla seada faktide õigsus, vaid enamjaolt tähendab see osata hinnata erinevate tõlgenduste kvaliteeti.