Pentagramm
Pentagramm on korrapärane tähtviisnurk. Pentagramm on sümbol, millele on aegade jooksul omistatud erinevaid tähendusi. Varaseim teadaolev pentagrammi kujutis pärineb Sumerist. See oli kirjamärk UB, mille tähendus oli 'nurk; väike õõnsus; lõks'. Mesopotaamia kunstis on pentagrammi kasutatud kuninglikel raidkirjadel, kus see sümboliseeris impeeriumi ulatumist nelja ilmakaarde. Umbes samast ajast on pentagrammi seostatud Veenusega, sest Veenuse näiva liikumise trajektoor moodustab viisnurga. Heebrealastele oli pentagramm Pentateuhi (Moosese viie raamatu) sümboliks. Mõnikord on pentagrammi ekslikult nimetatud ka Saalomoni pitseriks, sest ta oli kasutusel paralleelselt heksagrammiga. Muistses Kreekas oli ta tuntud kui pentalfa, viie A geomeetriline kujutis. Pentagrammi geomeetriat ja metafüüsilisi seoseid uurisid pütagoorlased, kes nägid temas täiuslikkuse embleemi, sest viisnurga jooned jagavad üksteist osadeks vastavalt kuldlõikele. Gnostikute jaoks oli pentagramm Lõõmav Täht ja nagu kuusirbi sümbolgi oli ta seoses öötaeva maagia ja müstikaga. Druiidid pidasid pentagrammi jumalikkuse sümboliks. Egiptuses oli ta "maa-aluse üsa" sümboliks ning tähistas sümboolset sugulust püramiidi vormiga. Paganlikud keldid seostasid pentagrammi maa-aluse jumalanna Morriganiga. Pentagrammi on lihtsaim tähe kujutis, mis moodustub ühestainsast joonest, seepärast nimetatakse teda ka Lõputuks Sõlmeks.