Leppetrahv
Leppetrahv (inglise keeles contractual penalty) on lepingut rikkunud poole kohustus maksta kahjustatud lepingupoolele rahasumma. Kohustus maksta leppetrahvi on kokku lepitud lepingus. Sätteid, mis käivad leppetrahvi kohta, saab kohaldada ka teole. Sellise kokkuleppe korral peab kohustust rikkunud pool tegema mingi teo, mis oleks kahjustatud lepingupoole huvides. Tegu võib olla näiteks asja üle andmine. Leppetrahv on aktsessoorne ehk põhikohustusega seotud kõrvalkohustus. Põhikohustuse kehtetus toob kaasa leppetrahvi maksmise kokkuleppe kehtetuse. Leppetrahv eeldab kohustuse rikkumist ning selle eesmärk on kõrvaldada rikkumise tagajärjed. Leppetrahvi kokkuleppe olemasolul saab võlausaldaja avaldada võlgnikule survet, et ta täidaks oma kohustust nõuetekohaselt. Vastasel juhul saab võlausaldaja esitada leppetrahvinõude. Lisaks saab võlausaldaja olukorras, kus lepingut ei täideta nõuetekohaselt, nõuda leppetrahvi, ilma et talle oleks vaja tõendada tekitatud kahju. Eesti õiguses reguleerib leppetrahvi võlaõigusseaduse 8. peatüki ("Kõrvalkohustused") 3. jagu (§-d 158–163).