Buprenorfiinvõõrutus
Buprenorfiinvõõrutus on opiaadisõltuvuse ravimise viis juhuks, kui klonidiinvõõrutus ei anna tulemust. Buprenorfiin on opiaadi retseptorite osaline agonist. Ainel on metadooni ja naltreksooni omadused, kuid buprenorfiin on märgatavalt turvalisem, sest see ei põhjusta hingamistegevuse paralüüse. Ravim vähendab võõrutusvaevusi, opioidihimu ja manustatud heroiini eufoorilist toimet. Suu kaudu manustatud buprenorfiin metaboliseerub kiiresti, sellest lähtuvalt on ainest loodud sublinguaalne preparaat, mis imendub 5–10 minuti jooksul. Buprenorfiinvõõrutusravi õnnestub kõige soodsamalt juhul, kui buprenorfiini annust astmeliselt vähendatakse. Selline võõrutus sobib inimestele, kellel on suhteliselt lühike opiaadisõltuvuse eellugu. Ravi võib alustada, kui selleks on antud luba ja on tehtud ravivajaduste hindamine. Buprenorfiinravi võib alustada järelevalve all kas ambulatoorselt või statsionaarselt, eeldades, et heroiini manustamisest on möödas vähemalt neli tundi. Kui viimasest metadooni kasutamisest on möödas 24 tundi, võib manustada buprenorfiini. Kui sõltlane on manustanud suures annuses metadooni, võivad tekkida võõrutusvaevused.