Mark Spitz
Mark Andrew Spitz (sündinud 10. veebruaril 1950 Californias Modestos) on endine USA ujuja, üheksakordne olümpiavõitja. Mark Spitz sündis Arnold ja Lenore (Smith) Spitzi peres kolmest lapsest vanimana. Tema mõlemad vanemad on juudid, vanavanemad emigreerusid pärast Teist maailmasõda Ungarist. Kui ta oli kaheaastane, kolis perekond Hawaiile, ja kui ta oli kuueaastane, siis tagasi California osariiki. Esialgu elasid Spitzid Sacramentos. Juba noorelt hakkas Mark ujumises hiilgavaid tulemusi näitama. Kui ta oli 14-aastane, kolisid tema vanemad Santa Clarasse, et ta saaks treenida George Hainesi juures, kes oli USA olümpiakoondise peatreener ujumises 1968. aasta suveolümpiamängudel ning abitreener 1964.–1984. aasta suveolümpiamängudel. 1965 osales Spitz oma esimestel rahvusvahelistel võistlustel USA koondises: Tel Avivis juutide rahvusvahelistel võistlustel Makkabi mängudel. Ta oli 4 kuldmedaliga üks nende mängude edukamaid sportlasi. 1966 tuli Spitz esimest korda USA meistriks, kokku on ta 24-kordne USA meister. 1967 püstitas ta esimese maailmarekordi, ujudes Californias 400 m vabalt 4.10,60-ga. 1967. aasta Panameerika mängudel Kanadas Winnipegis võitis Spitz edukaima ujujana viis kuldmedalit. Ta võitis 100 m liblikat 56,20-ga, 200 m liblikat 2.06,42-ga ning oli kõigis kolmes teateujumises: 4×100 m vabalt 3.34,08, 4×200 m vabalt 8.00,46 ja 4×100 m kompleksi 3.59,31. Kõik võidud tulid suure ülekaaluga, enam kui 4-sekundilise vahega, ainult 100 m liblikujumises oli vahe Ross Walesiga 0,84 sekundit. Viis kulda oli Panameerika mängude rekord kuni 2007. aastani, mil Brasiilia ujuja Thiago Pereira võitis Panameerika mängudel Rio de Janeiros kuus kuldmedalit. 1967. aastal püstitas Spitz maailmarekordi 100 m liblikujumises 55,6 ja 200 m liblikujumises 2.05,7. Teadeteagentuur Internationale Sport-Korrespondenz valis ta ankeetküsitluse põhjal maailma teiseks sportlaseks USA pikamaajooksja James Ryuni järel.