Sidusrühmade teooria
Sidusrühmade teooria põhineb organisatsiooni juhtimisel ja ärieetikal moraalsete väärtuste vaatepunktist. Teooria on täpsemalt sõnastanud R. Edward Freeman oma raamatus „Strategic Management: A Stakeholder Approach“. Raamat identifitseerib korporatsiooni sidusrühmasid ning kirjeldab ja soovitab meetmeid, mida hallates on võimalik pöörata nõuetekohast tähelepanu nende rühmade huvidele. Traditsioonilist viisi majandava ettevõtte vaatepunktist on kõige olulisemateks ettevõtte omanike ja aktsionäride huvid, millest tuleneb siduv usaldusel põhinev kohustus panna nende vajadused esikohale tootmaks neile lisaväärtust. Sidusrühmade teooria järgi on olulisel kohal lisaks veel ka töötajate, klientide, varustajate, finantseerijate, kommuunide, valitsusasutuste, fraktsioonide, kutseliitude ja ametiühingute huvid. Sidusrühmade teooria integreerib strateegilise vaatenurga alt ressursipõhise ja turupõhise vaate, lisades neile veel sotsiaalpoliitilise tasandi. Ühe levinud versiooni kohaselt sidusrühmade teooria püüab määratleda konkreetseid ettevõtte sidusrühmasid ning seejärel uurib milliste tingimustega seoses juhid neid sidusrühmadena käsitlevad.