Edith Baumann
Edith Baumann (1. august 1909 Berliin – 7. aprill 1973 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane. Edith Baumanni oli pärit müürsepa perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta kaubanduskoolis ja omandas stenotüpisti elukutse. 1925. aastal astus ta Sotsialistliku Töölisnoorsoo (Sozialistische Arbeiterjugend) liikmeks. 1927–1931 kuulus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, 1931–1933 Saksamaa Sotsialistlikku Töölisparteisse. Alates 1930. aastast oli ta Sotsialistliku Töölisnoorsoo keskjuhatuse liige. 1933. aastal arreteerisid natsionaalsotsialistlikud võimud Baumanni ja ta mõisteti kolmeks aastaks vangi. Vanglast vabanes ta 1936. aastal. 1945. aastal astus Edith Baumann uuesti Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, mis kommunistidega sundliitumise järel 1946. aasta aprillis sai nimeks Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei. Ta oli 1945. aastal Nõukogude okupatsioonitsoonis Rahvahariduse Keskjuhatuse noorsookomisjoni esimees. 1946. aasta märtsis oli ta üks Saksa Vaba Noorsoo Liidu asutajatest. Esialgu oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu peasekretär, hiljem kuni 1949. aastani aseesimees. Alates 1946. aastast kuni oma surmani oli Baumann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige, 1961–1963 oli ta Keskkomitee sekretär. 1949–1953 kuulus ta Keskkomitee sekretariaati, 1953–1955 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini piirkonna sekretär. 1955–1961 oli Baumann Keskkomitee naisteosakonna juhataja. 1958. aasta juulist kuni 1963. aasta jaanuarini oli Edith Baumann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat. 1947. aastal oli Edith Baumann üks Saksamaa Demokraatliku Naiste Liidu asutajatest ja kuni 1964. aastani juhatuse liige. 1949. aastast kuni surmani oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige.