Mobiilsidevõrk
Mobiilsidevõrk ehk kärgvõrk on kärgstruktuuriga sidevõrk, mille väikseimat elementi nimetatakse kärjeks. Iga kärje keskseks komponendiks on tugijaam, mis koosneb sidemastist ja raadiojaamast. Selliste kärgede kogum moodustab ühtse võrgu, mis võimaldab sidevõrguseadmetel olla pidevas ühenduses, saata andmeid (inimkõnet, tekstsõnumeid) ning muud infot ka liikudes ühest kärjest teise. Üldiselt on igale kärjele opereerimiseks määratud kindel, kõrvalolevast kärjest erinev sagedusvahemik, et vältida sideteenuseid segavat raadiolainete interferentsi . Kärgvõrgu peamisteks eelisteks on : Suurem töömaht kui üksikul suure võimsusega saatjal, kuna sagedusi on võimalik erinevates kärgedes korduvalt kasutada. Mobiilsed seadmed on väiksema võimsusega kui üksiku saatja või satelliidi korral, sest kärgvõrgu struktuur sisaldab mitmeid lähestikku asuvaid maste. Suurem katvusala kui üksikul saatjal, sest kärgesid on võimalik poolitada ning uusi sidemaste on võimalik lõpmatult juurde lisada. Kärgvõrgu suurem tööjõudlus võrreldes üksiku saatjaga pärineb Edward Joel Amos juuniori patenteeritud kommutaatorsüsteemist (Mobile Communication System), mis lubas mitmel helistajal kasutada sama sagedust. Samal ajal eetris olnud helistaja lülitati uue helistaja ilmumisel lähimale järgmisele tugijaamale ümber, millel seesama sagedus oli vaba .