Baieri pärilussõda
Baieri pärilussõda (saksa: Bayerischer Erbfolgekrieg; 3. juuli 1778 – 13. mai 1779) oli vaidlus Austria Habsburgide monarhia ning Saksimaa ja Preisimaa liidu vahel Baieri kuurvürstkonna pärimise üle pärast Wittelsbachi dünastia Baieri haru hääbumist. Habsburgid püüdsid omandada Baierit ja liit oli selle vastu, eelistades Wittelsbachide teist haru. Mõlemad pooled mobiliseerisid suured armeed, kuid sõja ainsaks võitluseks olid mõned väiksemad kokkupõrked. Tuhanded sõdurid surid aga haigustesse ja nälga, pälvides konfliktile nime Kartoffelkrieg (Kartulisõda) Preisimaal ja Saksimaal; Habsburgide Austrias kutsuti seda mõnikord Zwetschgenrummel (Ploomisekeldus). 30. detsembril 1777 suri lastetuna rõugetesse Maximilian III Joseph, viimane Wittelsbachide nooremas liinis. Wittelsbachide vanema haru järglane Karl Theodor oli lähim sugulane, kuid ka temal ei olnud seaduslikke lapsi, kes oleks saanud tema järeltulijaks. Tema nõol Karl II Augustil oli seega õigustatud õigusnõue Karl Theodori eeldatav pärijana. Teisel pool Baieri lõunapiiri ihaldas Saksa-Rooma keiser Joseph II Baieri territooriumit ja abiellus 1765. aastal Maximilian Josephi õe Maria Josephaga, et tugevdada oma nõudeid. Tema kokkulepe pärija Karl Theodoriga territooriumi jagamise kohta jättis tähelepanuta kõik eeldatava pärija Karl Augusti nõuded. Territooriumi omandamine saksakeelsetes osariikides oli oluline osa Josephi poliitikast laiendada oma perekonna mõju Kesk-Euroopas. Preisimaa kuninga Friedrich II jaoks ähvardas Josephi nõue Preisimaa mõju Saksamaa poliitikas, kuid ta kahtles, kas ta peaks säilitama status quo sõja, diplomaatia või kaubanduse kaudu. Keisrinna Maria Theresia, kes valitses koos Josephiga, ei pidanud ühtegi konflikti Baieri kuurvürstkonna üle verevalamist väärt olevaks ning tema ega Friedrich ei näinud vaenutegevuse jätkamisel mõtet. Joseph ei loobunud oma nõudest hoolimata ema vastupidisest nõudmisest. Saksimaa kuurvürst Friedrich August III soovis säilitada Baieri territoriaalset terviklikkust oma õemehele Karl Augustile ja tal polnud huvi näha, et Habsburgid omandaksid tema lõuna- ja läänepiiril täiendavat territooriumi. Hoolimata oma vastumeelsusest Preisimaa vastu, kes oli kahes eelmises sõjas olnud Saksimaa vaenlane, otsis Karl August Friedrichi toetust, kes esitas hea meelega Habsburgidele väljakutse. Prantsusmaa sekkus jõudude tasakaalu säilitamiseks. Lõpuks sundis Venemaa keisrinna Katariina II ähvardus sekkuda Preisimaa poolel viiekümnetuhandelise Vene sõjaväega Josephit oma seisukohta ümber mõtlema. Katariina abiga pidasid tema ja Friedrich läbirääkimisi Baieri pärimisprobleemi lahendamiseks, tulemuseks 13. mail 1779 sõlmitud Tescheni rahu. Mõne ajaloolase jaoks oli Baieri pärilussõda viimane Ancien régime ajastu vanas stiilis kabinetisõda, kus väed manööverdasid samal ajal, kui diplomaadid reisisid pealinnade vahet, et lahendada oma monarhide kaebusi. Järgnenud Prantsuse revolutsioonisõjad ja Napoleoni sõjad erinesid ulatuse, strateegia, korralduse ja taktika poolest.