Lapse ülalpidamiskohustus
Lapse ülalpidamiskohustuse näol on tegemist põlvnemisest tuleneva ülalpidamiskohustusega. Kehtiva perekonnaseaduse kohaselt on üldjuhul lapse vanemad kohustatud last ülal pidama kuni täisealiseks saamiseni.[1] Kui vanemad mingil põhjusel last enam ühiselt ei kasvata, peavad siiski mõlemad vanemad panustama lapse heaollu ja arengusse. Kui üks vanem lapse igapäeva ellu enam nii aktiivselt ei panusta, peab ta siiski oma kohustust lapse eest hoolitseda täitma elatise näol. Rahva seas on taoline elatis tuntud ka kui alimendid, mille all on mõeldud lapse ülalpidamiseks makstavat raha. Perekonna eest hoolitsemine on seadusest tulenev kohustus. Kohustus oma perekonda ülal pidada hõlmab nii varalist panustamist kui ka üldist igapäevast panustamist perekonna ühisesse majapidamisse. Üldjuhul eeldatakse, et inimene suudab end ise üleval pidada, kui aga inimene seda teha ei suuda, lasub seejärel vastutus perekonnal ja sugulastel. Kõige viimase abinõuna tuleb appi riik.