Kiievi-Vene arhitektuur
Kiievi-Vene arhitektuur on arhitektuur, mis loodi Kiievi-Russi ja hiljem sellest moodustunud vürstiriikide territooriumil 10. sajandi lõpust 14. sajandi keskpaigani ehk ristiusu vastuvõtmisest kuni mongolite invasioonini ja Kiievi-Vene lagunemiseni väiksemateks vürstiriikideks. Kiievi-Vene ehitised asuvad tänapäeva Ukraina, Valgevene ja Venemaa territooriumidel ja suuremateks ehituskeskusteks olid Kiiev ja Novgorod. Kiievi-Russi arhitektuur moodustab nii Ukraina kui ka Venemaa arhitektuuri varaseima perioodi. Selle juured on Bütsantsi keskperioodi arhitektuuris, millele lisandus hulgaliselt uuendusi ja senisest traditsioonist eristuvaid ehituslikke lahendusi. Suurem osa Kiievi-Vene säilinud arhitektuuri on õigeusu kirikud, kuid leidub ka linnakindlustusi ning väravaehitisi. Pärast Kiievi-Vene lagunemist mongolite invasioonis 13. sajandi esimeses pooles jätkus ehitustraditsioon Novgorodi vabariigis, Vladimiri-Suzdali vürstiriigis ja Galiitsia-Volõõnia vürstiriigis ning sellel oli otsene mõju hilisemale Moskoovia arhitektuurile.