Sébastien Loeb
Sébastien Loeb (sündinud 26. veebruaril 1974 Haguenaus) on Prantsusmaa rallisõitja. Ta on autoralli MM-sarja 9-kordne maailmameister. Poisina võistles ta sportvõimlemises, tulles 4 korda Alsace'i meistriks, korra ka Ida-Prantsusmaa meistriks ja Prantsusmaa meistrivõistlustel 5. kohale. 1992. aastal jättis ta keskkooli pooleli, aga jätkas õpinguid 1994. aastal, et saada elektriinseneriks. 12. septembril 1994. aastal asus ta tööle elektriku õpipoisina. Järgmisel aastal loobus ta sellest tööst ja õpingutest ning pühendus autorallile. 1998. aastal alustas Loeb sõitmist Citroën Saxo sarjas. Järgmisel aastal ta võitis selle sarja. 1999. aastal hakkas Loeb osalema autoralli MM-etappidel, põhiliselt oma nime all. Esimesel aastal saavutas ta pärast katkestamist Hispaanias 19. koha Prantsusmaal ja 21. koha Itaalias. 2000. aastal tuli ta Prantsusmaa meistriks kruusateerallis. Prantsusmaa autospordiliidu toetusel osales ta 2 MM-etapil Toyota Corolla WRC-ga, tulemuseks 9. ja 10. koht. 2001. aastal osales Loeb juunioride autoralli maailmameistrivõistlustel, tulles selle sarja esimeseks maailmameistriks 5 võiduga 6 etapist. Itaalia rallil arvas Citroën ta oma meeskonda ja Loeb ületas lootusi, saavutades San Remo rallil Gilles Panizzi järel 2. koha. Oma nime all sõites jäi parimaks kohaks 13. Saadud 6 punkti andsid talle hooaja kokkuvõttes 14. koha, aga järgmisel aastal sõitis ta juba Citroëni tehasetiimis. 2002. aastal ei puudunud palju, et Loeb oleks kohe hooaja avaetapi võitnud. Ta oligi Monte Carlo rallil kõige kiirema ajaga finišis, aga reeglivastase rehvivahetuse tõttu lisati tema ajale minut ja rallivõit läks soomlasele Tommi Mäkinenile. Loeb sai oma esimese võidu Saksamaa rallil. Hiljem on ta selle ralli võitnud veel 7 korda. Ta on ainus, kes on võitnud WRC sarja kuuluva ralli 8 korda ja 2010. aasta seisuga ainus, kes üldse Saksamaa ralli võitnud. Loeb sõitis kaasa 9 etappi 14-st ning tema meeskonnakaaslased olid Philippe Bugalski Prantsusmaalt, kes sõitis 5 etapil, ja Jesús Puras Hispaaniast, kes sõitis 2 etapil. Loeb sai punkte üksnes 3 etapilt. Hooaja kokkuvõttes sai ta 18 punktiga 10. koha, jäädes 2 punktiga alla Markko Märtinile. Bugalski oli 7 punktiga 11. ja Puras 1 punktiga 19. Meeskondlikult Citroën ei osalenud, aga kui oleks, saanuks ta 5. koha. 2003. aastal osales Citroën ka meeskondlikus arvestuses ja väga tugeva meeskonnaga. Selle 3 liiget Loeb, Colin McRae ja Carlos Sainz sõitsid kaasa kõik 14 etappi. Loeb võitis juba avaetapi Monacos, hiljem lisandus veel 2 võitu, 3 teist kohta ja 1 kolmas koht. Siiski ei andnud see maailmameistritiitlit. Viimasele etapile, Walesi rallile, läks Loeb liidrina, kuid Petter Solberg võitis etapi ja tuli 72 punktiga maailmameistriks. Loeb saavutas rallil 2. koha ja jäi 71 punktiga 2. kohale ka sarja kokkuvõttes. Järgnesid Carlos Sainz (63), Richard Burns (58), Markko Märtin (49), Marcus Grönholm (46) ja Colin McRae (45). Meeskondlikult tuli Citroën 160 punktiga maailmameistriks, edestades Burnsist ja Grönholmist juhitud Peugeot'd (145 punkti). 2004. aastal sõideti 16 etappi. Colin McRae oli spordist loobunud ning Citroëni eest sõitsid Loeb ja Sainz kahekesi. Loeb alustas kahe võiduga Monacos ja Rootsis. Ta sai 1. koha ja 2012. seisuga ainsaks mitteskandinaavlaseks, kes on võitnud Rootsi ralli. Kokkuvõttes võitis Loeb 6 etappi ja tuli 6 korda 2. kohale, tulles 118 punktiga kindlalt maailmameistriks. Järgnesid viis etappi võitnud Petter Solberg (82), Markko Märtin (79), Carlos Sainz (73), Marcus Grönholm (62) ja François Duval (53). Meeskondlikult saavutas Citroën 194 punktiga kindla võidu Fordi (Märtin) ja Subaru (Solberg) ees. 2005. aastal sõideti taas 16 etappi. Sainz oli spordist loobunud ja tema asemele palkas Citroën François Duvali. Hooaeg osutus Loebile üliedukaks. Ta võitis 10 etappi – seni polnud veel keegi võitnud üle 6 etapi hooajal. Sealhulgas võitis ta 6 etappi järjest – senine rekord oli Timo Salose 4 järjestikust etapivõitu 1985. aastal. Loeb tuli 127 punktiga maailmameistriks. Järgnesid Solberg ja Grönholm 71 punktiga, Toni Gardemeister 58, Märtin 53 ja Duval 47 punktiga. Citroën oli 188 punktiga kindel meeskondlik võitja Peugeot' (Grönholm ja Märtin 135 punkti) ees. 2006. aastal ei olnud sõitjate seas Märtinit, kes oli loobunud pärast Michael Parki hukkumist. Ka Duval ja Gardemeister ei saanud lepingut tehasetiimiga, mõlemad katsusid jätkata omal jõul, kuid suurema eduta. Loebi kõrvale palgati hispaanlased Daniel Sordo ja Xavier Pons. Esimesel 12 etapil saavutas Loeb kõigil 1. või 2. koha, sealjuures võitis ta 5 etappi järjest. Kuid enne Türgi rallit sai ta mägijalgrattaõnnetusel vigastada ja pidi 4 viimasest etapist loobuma. Grönholm, kes alustas hooaega 2 võiduga, tegi, mis suutis, võites 4 viimasest etapist 3, kuid 1 punkt jäi puudu: Loeb võitis 112 punktiga Grönholmi 111 ees. 3. tuli Mikko Hirvonen 65 punktiga. Sordo sai 49 punktiga 5. ja Pons 32 punktiga 7. koha. Meeskondliku maailmameistri tiitli tõid Grönholm ja Hirvonen Fordile 195 punktiga, Citroën jäi 166 punktiga 2. kohale. 2007. aastal sõitsid Citroëni eest Loeb ja Sordo. Ponsi tulemused olid olnud halvemad ja tema lepingut ei saanud. Ilma tehasemeeskonna toetuseta kogus Pons 4 punkti ja sai 17. koha. Loeb kogus 16 etapist 8 esimest, 3 teist ja 2 kolmandat kohta ning tuli 116 punktiga maailmameistriks. 5 esimest, 5 teist ja 2 kolmandat kohta saanud Grönholm oli 112 punktiga 2. kohal ja ülejäänud 3 etappi võitnud Hirvonen 99 punktiga 3. kohal. Sordo sai 4 teist ja 3 kolmandat kohta, mis andsid 65 punktiga 4. koha. Meeskondlikult saavutas Ford (Grönholm ja Hirvonen) siiski 212 punktiga kindla võidu Citroëni (183) ees. 2008. aastal sõitis spordist loobunud Grönholmi asemel Fordis Jari-Matti Latvala. Loeb püstitas taas kõigi aegade rekordi, võites 11 etappi 15-st. Hirvonen võitis 3 etappi, Latvala 1 etapi. Loeb tuli maailmameistriks rekordilise 122 punktiga Hirvose (103), Sordo (65) ja Latvala (58) ees. Meeskondlikuks maailmameistriks tuli Citroën (191 punkti) Fordi (173) ees. 2009. aastal jäid jõuvahekorrad samaks. Etappide arv vähenes 13-ni. Loeb alustas 5 etapivõiduga, millele Ford vastas samaga (kõigepealt võitis Latvala 1 etapi ja siis Hirvonen 4 etappi järjest). Hirvonen tõusis MM-i liidriks, kuid Loeb võitis 2 viimast etappi ja tuli 93 punktiga maailmameistriks. Järgnesid Hirvonen (92), Sordo (64) ja Latvala (41). Meeskondlikult edestas Citroën (167) Fordi (140). 2010. aastal võitis Loeb taas 8 etappi 13-st. Punktisüsteemi muutuse tõttu (punkte said 10 paremat 8 asemel, võit andis 25 punkti 10 asemel) kogus ta rekordilised 276 punkti. Järgnesid Latvala 171, Solberg 169, Sébastien Ogier 167 ja Sordo 150 punktiga. Meeskondlikult võitis endiselt Citroën (456 punkti) Fordi (337) ees. 2011. aastal oli Loebi tiimikaaslaseks Sebastien Ogier. Hirvonen pakkus sel hooajal Loebile tõhusat konkurentsi. Siiski tuli 5 etapivõitu kogunud Loeb 8. korda järjest maailmameistriks 222 punktiga 2 etapivõitu kogunud Hirvose (214) ees. Järgnesid 5 etapivõitu kogunud Ogier (196), 1 etapi võitnud Latvala (172) ja Solberg (110). Meeskondlikult võitis Citroën 403 punktiga Fordi (376) ees. 2012. aastal toimus meeskondade koosseisus oluline muudatus: Citroëni meeskonnas sõitsid Loeb ja Hirvonen. 2013. aastal osales Loeb 4 rallil, millest võitis 2: Monte Carlo ja Argentina ralli. 2015. aastal osales Loeb Citroëni autoga ainult Monte Carlo rallil, kus ta jäi 8. kohale. 2018. aastal osales Loeb Citroëni autoga 3 etapil, kus ta võitis ainult Kataloonias. 2019. aastal läks Loeb üle Hyuandai tiimi. Poodiumile jõudis ta ainult Tšiili rallil, kus ta jäi 3. kohale. Kokkuvõttes jäi Loeb 11. kohale lõpptabelis. 2020. aastal osales Loeb 2 rallil. Poodiumile jõudis ta Türgi rallil. Sébastien Loebi kaardilugeja on Daniel Elena.