Merefüüsika
Merefüüsika ehk füüsikaline okeanograafia on okeanograafia haru, mis keskendub ookeanide ja merede füüsikalise seisundi ja dünaamika uurimisele. Merefüüsika on ka geofüüsika haru. Nõukogude Liidus omistati mõistetele "okeanoloogia" ja "okeanograafia" teistsugused tähendused. Okeanoloogia hõlmas neli teadussuunda: merebioloogia, geoloogia, geokeemia ja geofüüsika; okeanograafia hõlmas merefüüsika ja merekeemia. Merefüüsika olulisimad uurimisobjektid on lained ja hoovused. Olulised on veel stratifikatsioon, merevee tihedus, soolsus, temperatuur ja looded. Lisaks sellele, et merevee uuringud aitavad mõista veekogus toimuvaid protsesse ja füüsikalisi omadusi, on uuringutel praktiline tähtsus. Näiteks aitavad lainetuse ja hoovuste uurimisel saadud andmed plaanida sadamate ehitust; temperatuuri, soolsuse ja stratifikatsiooni uuringud aitavad mõista muutusi ökosüsteemis. Merevesi sisaldab ka palju keemilisi elemente ja ühendeid, mida inimene oma tarbeks on kasutusele võtnud (näiteks meresool). Eestis tegelevad okeanograafiaalase uurimistööga järgmised asutused: Tartu Ülikooli Eesti Mereinstituut Tallinna Tehnikaülikooli Meresüsteemide Instituut Eesti Geoloogiakeskuse geofüüsika ja meregeoloogia osakond Tallinna Ülikooli Ökoloogia Instituut