Regionaalne innovatsioonisüsteem
Regionaalne innovatsioonisüsteem (RIS) on kontseptsioon edendamaks innovatsiooniprotsessi ja tehnoloogilist arengut. Selle kohaselt on regioon keskseks mõisteks tehnoloogia ja innovatsiooni arendamise uurimisel . Märksõnaks on ühine õppimisprotsess, mille käigus toodetakse innovatsiooni. Regionaalse innovatsioonisüsteemi mõiste põhineb eeldusel, et innovatsiooniprotsessis omavad tähtsust nii erinevad ettevõttesisesed kui ka -välised tegurid. Innovatsioon ei saa toimuda isolatsioonis ja teadmust ei looda ainult ettevõttesiseselt, vaid selle loomise protsessis on suur kaal erinevate osapoolte (ettevõtete, institutsioonide) koostööl ja interaktsioonil. Ettevõtluskeskkonda nähakse innovatsioonisüsteemis kui võrgustikku, mis on omavahel seotud interaktiivse, ühise õppimisprotsessi läbi. Sellepärast on tähtsad teadmuse ja informatsiooni, investeeringute ja rahavoogude levik, tihedalt võrgustunud sidemed ja majandussuhted, mille tulemusel genereeritakse ühine innovatsiooniprotsess. Regionaalse innovatsioonisüsteemi mõistel pole täpset määratlust, kuid selle all mõistetakse enamasti erinevate era- ja avaliku sektori ettevõtete, institutsioonide ja teiste organisatsioonide kogumit, mis koostöös loovad, kasutavad ja arendavad eelkõige kohapealse tekkepäritoluga teadmust (näiteks tehnoloogiliste protsesside toimimiseks vajalikku oskusteavet, teadus- ja arendustööd jne). Üldjoontes nõustuvad erinevad autorid, et RIS hõlmab koostööd ettevõtete, teadmust loovate ja vahendavate organisatsioonide (õppeasutused, näiteks ülikoolid, kutseõppeasutused, teadus- ja arendustööga tegelevad asutused) ja finantsinstitutsioonide vahel ning antud piirkonna ettevõtluskeskkonda kui tervikut. Mõiste on välja kasvanud riikliku innovatsioonisüsteemi kontseptsioonist (NIS – National Innovation System), mille kohaselt toimub innovatsiooni arendamine riiklikul tasandil riigi poolt koordineerituna. Regionaalse innovatsioonisüsteemi puhul on innovatsioon antud piirkonna erinevate ettevõtete ja ettevõtlusprotsessi toetavate institutsioonide (tugiinstitutsioonid) interaktsioon – koostoime tulem. Selle eelduseks on ühise kultuurilise ja poliitilise institutsionaalse struktuuri olemasolu. Regioonide innovatsioonivõimekus paraneb, kui selle siseselt tehakse koostööd, seda nii teadus- ja arendustöö kui ka ettevõtluskeskkonna arendamise nimel. Seeläbi on koostööalased institutsioonid, oskusteadmise siire ja levik, samuti pikaajalisemad strateegiad olulisteks baastingimusteks ja stiimuliteks regiooni arengul ning innovatsiooniprotsessi kui terviku arendamisel. Näitena regionaalsest innovatsioonisüsteemist Eestis võib tuua Tartu regiooni innovatsioonisüsteemi. See koosneb teadus- ja haridusasutustest (Tartu Ülikool, Eesti Maaülikool, Tartu Rakenduslik Kolledž), avaliku ja erasektori tugiorganisatsioonidest (erialaliidud, Tartu Teaduspark, konsultatsioonifirmad) ja ettevõtetest, kelle hulgas on ka ülikoolist alguse saanud spin-off firmad. Riiklikest tugiorganisatsioonidest võib nimetada maakondlikke arenduskeskuseid ja Ettevõtluse Arendamise Sihtasutust (EAS).