Seloodid
Seloodid (kr zelotai) nimetasid ennast heebrea keeles gannä'im ja aramea keeles gan'anayya. Termin seloodid (inglise keeles Zealots) on laialt levinud tõlge heebreakeelsest sõnast kanai (קנאי, sageli kasutatakse mitmuses קנאים, kana'im), mis tähendab seda, kes on innukas Jumala nimel. Termin tuleneb kreekakeelsest sõnast ζηλωτής (zelotes), tõlkes jäljendaja, innukas austaja või järgija. Seloodid moodustasid võitlusliku kallakuga, puristliku Rooma-vastase judaismi sekti, mis ootas messia (kuninga) saabumist, kelle valitsusaeg pidi kestma tuhat aastat. Messia kuningriigi pealinnaks pidi saama Jeruusalemm. Seloote juhtis tugev rahvustunne. Nende eesmärk oli roomlaste väljakihutamine vahendeid valimata. Selle tagajärjel toimus 66. aastal Juudi sõda. Lisaks Rooma-vastasusele olid seloodid peaaegu sama vaenulikud ka rikka ja võimuka juudi kõrgema klassi vastu. Lihtrahvas aga imetles seloote, sest neid nähti rahva eest seisvana.