Ukraina põgenikekriis
Ukraina põgenikekriis sai Euroopas alguse 2022. aasta veebruari lõpus pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse. Euroopas on registreeritud üle 6 miljoni Ukraina põgeniku, samas kui hinnanguliselt 8 miljonit inimest olid 2022. aasta mai lõpuks riigisiseselt ümber paigutunud. Ligikaudu veerand riigi kogurahvastikust oli 20. märtsiks oma kodudest Ukrainas lahkunud. 90% Ukraina pagulastest on naised ja lapsed, enamikul 18–60-aastastel Ukraina meestel on riigist lahkumine keelatud. 24. märtsiks oli Ukrainas kodudest lahkunud üle poole kõigist lastest, neist veerand oli ka riigist lahkunud. Invasioon põhjustas Euroopa suurima põgenikekriisi pärast Teist maailmasõda ja selle tagajärgi, see on esimene omataoline Euroopas pärast Jugoslaavia sõda 1990. aastatel, samuti ajaloos suuruselt neljas pagulaskriis, ja 21. sajandi suurim pagulaskriis. Valdav osa põgenikest sisenes esialgu Ukraina läänepoolsetesse naaberriikidesse. Umbes 3 miljonit inimest liikus seejärel kaugemale läände teistesse Euroopa riikidesse. 18. juuli 2023 seisuga olid UNHCRi andmetel kõige rohkem ukrainlasi taotlenud varjupaika või ajutist kaitset Poolas (1,6 miljonit), Saksamaal (1 miljon) ja Tšehhis (0,54 miljonit). 2022. aasta septembri seisuga dokumenteeris Human Rights Watch, et Ukraina tsiviilisikuid küüditati Venemaale. ÜRO inimõiguste büroo teatas: "On esitatud usaldusväärseid väiteid saatjata laste sunniviisilise küüditamise kohta Venemaa okupeeritud territooriumile või Venemaa Föderatsiooni." Ameerika Ühendriikide välisministeeriumi hinnangul on Venemaale küüditatud vähemalt 900 000 Ukraina kodanikku. Pärast invasiooni algust on Ukrainasse tagasi pöördunud üle 4,5 miljoni ukrainlase. Ukrainaga piirnevad Euroopa Liidu riigid on lubanud siseneda kõikidel Ukraina põgenikel ning Euroopa Liit on tuginenud ajutise kaitse direktiivile, mis annab ukrainlastele õiguse viibida, töötada ja õppida esialgu üks aasta mistahes Euroopa Liidu liikmesriigis. Mõned mitte-eurooplased ja mustlased on teatanud etnilisest diskrimineerimisest piiril.