Capitis deminutio
Capitis deminutio on Rooma õiguse ladinakeelne termin, mis tähendab õigusvõime või staatuse vähendamist, kaotamist. Mõistet võib tõlkida ka kui isiku senise olukorra muutust. Termini capitis deminutio päritolu ei ole täpselt teada, ent arvatavasti on see tuletatud ladinakeelsetest sõnadest caput (Rooma juristide kohaselt tähendas see võimet olla tsiviilõiguse subjektiks) ja deminutio (ee 'vähendamine'). Hilisemas Rooma õiguse uurimistraditsioonis loodi capitis deminutio astmete alusel staatuste süsteem, mis Antiik-Rooma allikatest ei nähtu. Küll aga kajastub see enamasti tänapäevastes Rooma eraõiguse õpikutes, mille kohaselt oli täielikuks õigusvõimeks vaja, et Rooma kodanikul oleks kolm eri status't (ee 'isiku seisund'): Status libertatis – isiku vabaduse seisund, mille kohaselt jaotatakse inimesed vabadeks inimesteks ja orjadeks; Status civitatis – isiku kodakondsuse seisund, millest tulenevalt olid isikud jagatud Rooma kodanikeks või mittekodanikeks (nt latiinid või peregriinid); Status familiae – isiku perekondlik seisund, mille esimese jaotuse kohaselt on inimesed perekonnapead (patres familias), pereemad ehk matroonid (matres familias) või perelapsed (filii/filiae familias), ja teise jaotuse kohaselt on isikud iseseisvad, kes ei ole teise isiku perekondliku võimu all (personae sui iuris), või on teise isiku võimu all (personae alieni iuris). Kui kasvõi üks neist seisunditest muutus, tähendas see endise õigusvõimelise subjekti kadumist – seda protsessi nimetatigi capitis deminutio'ks.