Signaali-müra suhe
Signaali-müra suhe ehk signaali ja müra suhe (lühend SNR ingl k sõnadest Signal to Noise Ratio, ka S/N) väljendub kasuliku signaali võimsuse ja sellele lisandunud müra võimsuse suhtena: S N R = P signaal P müra . {\displaystyle \mathrm {SNR} ={\frac {P_{\text{signaal}}}{P_{\text{müra}}}}.} Enamasti väljendatakse seda võimsuste suhet detsibellides: S N R = 10 log ⁡ ( P signaal P müra ) dB . {\displaystyle \mathrm {SNR} =10\;\log \left({\frac {P_{\text{signaal}}}{P_{\text{müra}}}}\right){\text{dB}}.} Elektriahela osas, kus takistus kasulikule signaalile ja mürasignaalile on ühesuurune, saab võimsuste suhte asendada pingete suhtega (vastavalt seosele P = U2/R): S N R = 10 log ⁡ ( P signaal P müra ) dB = 20 log ⁡ ( U signaal U müra ) dB . {\displaystyle \mathrm {SNR} =10\;\log \left({\frac {P_{\text{signaal}}}{P_{\text{müra}}}}\right){\text{dB}}=20\;\log \left({\frac {U_{\text{signaal}}}{U_{\text{müra}}}}\right){\text{dB}}.} Helisignaali puhul avaldub müra tavaliselt kahina kujul. Mida parem on signaali-müra suhe, seda väiksem on selle häiriv toime. Näiteks telefoni helis peab S/N-suhe olema vähemalt 12 dB, heas heliedastuses vähemalt 60 dB. Digitaalsignaali edastamisel kasvab koos SNRi halvenemisega bitiveategur, s.o vigaste bittide arv (näiteks kasuliku signaali miljoni biti kohta).