Lähisuhtevägivald
Lähisuhtevägivald (inglise keeles intimate partner violence, IPV) on praeguse või endise abikaasa või lähisuhtes oleva partneri perevägivald teise abikaasa või partneri vastu. Lähisuhtevägivald võib esineda mitmel kujul, sealhulgas füüsiline, verbaalne, emotsionaalne, majanduslik ja seksuaalne kuritarvitamine. Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) defineerib lähisuhtevägivalda kui "igasugust käitumist intiimsuhtes, mis põhjustab suhetes olevatele isikutele füüsilist, psühholoogilist või seksuaalset kahju, selle hulka kuuluvad füüsiline agressioon, seksuaalne sund, psühholoogiline väärkohtlemine ja kontrollivat käitumine". Lähisuhtevägivalda nimetatakse mõnikord lihtsalt peksmiseks või abikaasa või partneri väärkohtlemiseks. Eesti Turvalisuse uuring 2009 andmetel oli 12-kuuline IPV esinemise levimus meestel 12% ja naistel 8%. Elu jooksul (alates 15. eluaastast) oli lähisuhtevägivalda kogenud 47% meestest ja 51% naistest. Igal aastal tehakse mitu elukaaslase mõrvakatset nii meeste kui naiste peal, kuid naised surevad suurema tõenäosusega kui mehed.