Rogersi innovatsiooni difusiooni mudel
Rogersi innovatsiooni difusiooni teooria on Everett Rogersi teooria, mis käsitleb innovatsiooni leviku põhimõtteid. Rogers avaldas teooria oma 1962. aasta raamatus „Diffusion of Innovations“. Rogersi käsitluses on innovatsioon „idee, praktika või objekt, mida kogetakse indiviidi poolt uudsena“ ning difusioon „protsess, kuidas innovatsioon teatud aja jooksul kindlate kanalite kaudu sotsiaalse süsteemi liikmete hulgas levib“. Innovatsiooni levikut käsitleb Rogers teatud tüüpi sotsiaalse protsessina, kus muudatus esineb sotsiaalse süsteemi struktuuris või funktsioonides.