Punutud elustara
Elustarade punumisega (põimitud põõsastara, inglise keeles hedgelaying, saksa keeles Gebück) on sajandeid tegeletud näiteks Ühendkuningriigis ja Iirimaal, samuti Saksamaal ja Hollandis, sellel on piirkonnast sõltuvalt eri stiile. Elustara rajamine võib toimuda mitmel moel, taimed painutatakse ja punutakse noorte istikutena, või ka põõsaste või väikeste puude varte osalise läbilõikamise järel. Taimed lõigatakse maapinna lähedal osaliselt läbi ja painutatakse nii, et need ei murdu, et soosida nende uute võrsete kerkimist ja sel moel elustara tihenemist. Esimest sellist elustara on kirjeldatud Julius Caesari teoses "Märkmeid Gallia sõjast", kui Belgias Sabide lahingus tekitasid tema armeele raskusi paksud, punutud hekid. Elustarade rajamine tekkis vajadusest takistada kariloomade väljumist karjamaadelt. Tänapäeval rajatakse elustarasid kariloomade piiramiseks, säilitada elurikkust säästvaid elupaiku, edendada traditsioonilisi oskusi ja rajatud elustara meeldiva visuaalse efekti tõttu.