Mongolite vallutused
Mongolite sissetungid ja vallutused leidsid aset 13. ja 14. sajandil, luues ajaloo suurima piirneva impeeriumi: Mongolite riigi, mis 1300. aastaks hõlmas suure osa Euraasiast. Ajaloolased peavad mongolite laastamistööd ajaloo üheks surmavaimaks episoodiks. Lisaks võisid mongolite ekspeditsioonid levitada buboonkatku suures osas Euraasiast, aidates kaasa 14. sajandi Musta surma esilekutsumisele. Mongolite riik arenes välja 13. sajandi jooksul võidukate sõjakäikude kaudu kogu Aasias, jõudes 1240. aastateks Ida-Euroopasse. Vastupidi hilisematele "mereimpeeriumidele", nagu Euroopa koloniaalriigid, oli Mongolite riik maismaariik, mida toitis rohtu otsiv mongoli ratsavägi ja kariloomad. Seega toimus enamik mongolite vallutusi ja rüüstamisi soojematel aastaaegadel, mil nende karjadele oli piisavalt karjatamist. Mongolite esiletõusule eelnesid 15 aastat märjad ja soojad ilmastikutingimused aastatel 1211–1225, mis võimaldasid soodsaid tingimusi hobuste aretamiseks, mis aitas oluliselt kaasa mongolite laienemisele. Kui Mongolite riik hakkas alates 1260. aastast killustuma, jätkus konflikt mongolite ja Ida-Euroopa riikide vahel sajandeid. Mongolid jätkasid Hiina valitsemist 14. sajandil Yuani dünastia ajal, samas mongolite võim Pärsias püsis 15. sajandil Timuriidide riigina. Indias säilis hilisem Suurmogulite riik 19. sajandini.