Longituuduuring
Longituuduuring ehk pikilõikeuuring (ka pikiuuring) on uuringutüüp, mille puhul tehakse kordusmõõtmisi kindlate ajavahemike tagant ühtede ja samade indiviidide hulgas. Esimeseks longituuduuringuks võib pidada aastatel 1918–1920 Thomase ja Znaniecki tehtud klassikalist uuringut, kus nad analüüsisid maapiirkondadest pärit poola immigrantide kohanemist linnastunud USA ühiskonnas. Tüüpiliselt kogutakse ja analüüsitakse longituuduuringutes kvalitatiivseid ja/või kvantitatiivseid andmeid inimeste saavutuste, käitumise, tervise, hoiakute ja väärtuste kohta, et kaardistada nende muutumist ja arengut ajas. Longituuduuringuid kasutatakse sageli sotsiaalteadustes, psühholoogias ja arstiteaduses. Sotsiaalteadustes on longituuduuringute laiemaks eesmärgiks sotsiaalsete nähtuste ning nende arengu põhjalik uurimine ja analüüsimine sotsiaalse keskkonna kontekstis.