De hebdomadibus
"De hebdomadibus" ("Seitsmikest") on Boëthiuse teos. Teos kuulub kolmanda traktaadina Boëthiuse tsüklisse "Opuscula sacra". Traktaati nimetatakse ka alapealkirja järgi "Quomodo substantiae...". Saksa keeles on kasutatud ka pealkirja "Axiomenschrift". Sissejuhatuses mainitakse, et tegemist on kommentaariga ühele teoses nimega Hebdomades Seitsmikud. Pole teada, millist teost Boëthius silmas peab. Võib-olla oli Boëthius ise kirjutanud seitsmikeks jaotatud teose. Võib ka olla, et algselt oli tegemist mitte 9, vaid 7 aksioomiga, sest aksioom I pole päriselt aksioom ning aksioomid VII ja VIII saab ühendada üheks aksioomiks. Teose adressaat on diakon Johannes. On oletatud, et tegemist oli hilisema paavsti Johannes I-ga. Selles kontsentreeritud lühiteoses ütleb Boëthius, et kõik olev saab osa olemisest (olemise eidosest), mis on Jumal. Kõik olev püüdleb olemise poole. Olemine on puhas akt, milles puudub kvaliteetide erinevus. Olemine on kõige oleva olemine. Uusplatonistlikul moel Boëthius tugineb Aristotelese filosoofiale, kasutades ka Platoni motiive (osasaamine). Suhet Jumalaga kirjeldatakse osalt emanatsioonina. Tema ideed arendab hiljem edasi Aquino Thomas.