Eesti purjespordi ajalugu
Eesti purjespordi ajalugu sai alguse 19. sajandil. Kui sajandi esimesel poolel harrastati purjetamist valdavalt meelelahutuslikul eesmärgil, siis sajandi teisel poolel hakati tegelema võistluspurjetamisega ja korraldama Eesti rannikuvetes purjeregatte. 19. sajandi lõpus asutati ka esimesed purjesporti korraldavad ja võistlusi organiseerivad jahtklubid Eestis, Eestimaal Eestimaa Merejahtklubi (1888) ja Liivimaa Eesti osas Kuressaare Jahtklubi (1891). 20. sajandi alguses lisandusid neile Haapsalu Purje- ja Sõuklubi (1900), Pärnu Jahtklubi (1906) ning Tallinna Jahtklubi (1911). Pärast Eesti iseseisvumist asutati uute klubidena Saaremaa Merispordi Selts (1927) ja Narva Jahtklubi (1928). 1928. aastal rajati jahtklubide katusorganisatsioonina Eesti Jahtklubide Liit, millega 1930. aastate keskpaigaks olid ühinenud kõik Eestis tollal tegutsenud jahtklubid. Nõukogude perioodil senine purjespordi korraldus likvideeriti, pärast süsteemi mitmeid reorganiseerimisi loodi 1959. aastal Vabariiklik Purjespordi Föderatsioon, mis tegeles Eestis purjespordi organiseerimisega kuni 1989. aastani, mil taastati Eesti Jahtklubide Liit. Viimane tegeleb ka tänapäeval purjespordi korraldamisega ja koondab Eestis tegutsevaid jahtklubisid. Olümpiamedaleid on Eesti purjesportlased võitnud viis: 1928. aastal võitis Eesti 6-meetrine jaht Tutti V Amsterdami olümpiamängudel pronksmedali, 1960. aastal Roomas Aleksander Tšutšelov Finn-klassis hõbemedali, 1980. aastal Tallinnas toimunud olümpiaregatil Nikolai Poljakov hõbemedali, 1988. aastal Seoulis Toomas ja Tõnu Tõniste 470-klassis hõbemedali ning 1992. aastal Barcelonas pronksmedali. Mitmeid medaleid on Eesti purjetajad ja jääpurjetajad saanud ka maailma- ja Euroopa meistrivõistlustelt.