Muuseumiharidus
Muuseumiharidus (inglise keeles museum education; saksa keeles die Museumspädagogik) on muuseumi sisu vahendav ja kõiki muuseumi sihtrühmi hõlmav tegevus, mis toimub muuseumi ja külastaja koostöös, võimaldades informaalset elukestvat õpet ja harivat meelelahutust. Muuseumiharidus on muuseumis loodud teadmiste rakendamine eesmärgiga toetada eri vanuses inimeste arengut ja eneseteostust. Muuseumis õppimist nähakse kui inimese suhestumist eseme või nähtusega, mis viib teda teadmiste omandamise, oskuste või hoiakute arendamiseni. Kuna igaüks õpib isikupärasel viisil, st kuidas külastaja teemat haarab ja omandab, siis muuseumid lähtuvad haridustegevuses õppijate õpistiilidest: visuaalsest, auditiivsest, kinesteetilisest, aga ka lugemis- ja kirjutamisstiilist. Muuseumi haridus- ja teavitustegevuse edendamisel on tähtsal kohal viis tegurit: sihtrühmad, museaalid, meetodite ja formaatide mitmekesisus, võrgustumine ja protsessikesksus. Muuseumide hariduslik roll on sama vana kui nüüdisaegne muuseum. Eesti muuseumihariduse sünnipaigaks võib pidada 1803. aastal asutatud Tartu Ülikooli kunstimuuseumi.