Rahva Omakaitse
Rahva Omakaitse (lühend RO) oli Eestis 1940. aastal Nõukogude Liidu okupatsiooni algul juunipöörde puhul kollaborantidest moodustatud relvastatud organisatsioon. Esimesed RO rühmad loodi 21. juunil demonstratsiooni ettevalmistamise käigus Tallinnas EK(b)P Illegaalse Büroo ülesandel kommunistide juhtimisel töölisvanemate poolt väljavalitud töölisnoortest. Moodustati mitu rühma, neist üks motoriseeritud (25 meest). Nende rühmade tegevust juhtis Karl Hansson. Teistes linnades ja maal 21. juunil RO üksusi ei moodustatud. 26. juunil määras RO peajuht EKP ettepanekul kõikidesse maakondadesse RO organisaatorid. 1. juulil määrati sisekaitse ülema käskkirjaga kindlaks RO ringkonnad (neid oli 8 ja nad ühtisid politseiprefektuuride omadega) ning nimetati ringkondade RO juhid. "5. juulil ilmus Rahva Omakaitse korraldamise seadus, milles öeldi, et RO on "riiklike ülesannetega vabatahtlik töörahva relvastatud organisatsioon", mille kogu tegevus on allutatud siseministrile. Selline seaduse tekstis olev RO klassiolemuse selge piiritlus viitab temale kui proletariaadi diktatuuri organile. Seaduse vormistamine presidendi dekreedina näitab presidendi sisulist allutatust valitsusele ning kodanliku põhiseaduse mittearvestamist, kui revolutsiooni huvid seda nõuavad. Nagu meenutab H. Habermann, ei tahtnud K. Päts algul dekreedile alla kirjutada, viidates tema vastuolule kehtiva põhiseadusega, kuid lõpuks siiski nõustus." ENSV riikliku aparaadi ümberkorraldamisega, lõpetas RO 25. septembril 1940 oma tegevuse, sest tema ülesanded olid juba üle läinud teistele riigiasutustele.