Valdo Mäeste
Valdo Mäeste VR I/3 (kuni 1935. aastani Valter Bergmann; 7. jaanuar 1894 Tallinn, Eestimaa – 16. september 1965 Toronto, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (major). Valter Bergmann osales Venemaa keisririigi armee koosseisus Esimeses maailmasõjas ning leitnant Bergmanni autasustati 1915. aastal Püha Georgi ordeni 4. järguga, tegevuse eest "lahingus, kus ta peale roodukomandöri langemist võttis roodu juhtimise üle ja viis mehed rünnakule. Lahingus võeti 53 vangi ja saadi sõjasaagiks kuulipilduja". Eesti Vabadussõjas osales ta 6. Jalaväepolgus, 12. veebruaril 1920 ülendati alamkaptenist kapteniks ja osalemise eest Vabadussõjas autasustati teda 13. mail 1921 Vabadusrist I järgu 3. liigi ordeniga. Pärast Vabadussõda jätkas teenistust Eesti sõjaväes: 6. jalaväerügemendis, 7. Jalaväerügemendis, 8. Üksikus Jalaväepataljonis, 7. Jalaväerügemendis, 5. Üksikus Jalaväepataljonis. 1934. aastast 2. Üksikus Jalaväepataljonis kompanii ülemana, 1935. aasta 20. veebruaril ülendati majoriks ning teenis 9. Üksikus Jalaväepataljonis. 1935. aastal nimede eestistamise kampaania ajal eestistas 22. augustil 1935, saksapärase ees- ja perekonnanime Valter Bergmann Valdo Mäesteks. 1938. aasta 1. augustil lahkus Valdo Mäeste Eesti sõjaväe tegevteenistusest 9. Üksik Jalaväepataljonist. Teises maailmasõjas osales Valdo Mäeste 1941. aastal Eestis moodustatud Saksa vägede tagalajulgestuseks moodustatud 184. Eesti julgestusgrupi 13. sadakonna ülemana. 1942. aasta 1. veebruaril anti major Mäestele Saksa Raudrist, oma üksuse eduka juhtimise eest võitlustes ja ühtlasi avaldati üksustele kiitust ülesnäidatud kohusetruuduse ja vapruse eest. Valdo Mäeste on maetud Torontosse Westminsteri kalmistule.