India köök
India rahvusköögis on mitmekesine valik piirkondlikke ja traditsioonilisi roogi. Eri mullatüüpide, kliima, kultuuride, etniliste rühmade ja okupatsioonide tõttu erinevad road üksteisest palju. Kasutatakse kohalikke vürtse, ürte, aed- ja puuvilju. Indialaste toitumisharjumusi on mõjutanud ka religioon, eriti hinduistlikud valikud ja traditsioonid, islami võimu all olek, eriti suurmogulite riik, portugallaste saabumine India edelarannikule ning Briti võimu all olek. Viimased kolm peegelduvad roogades nagu pilaff ja biryani, vindaloo, tiffin ja railway lambakarri. Varem olid Lõuna-Ameerikast Indiasse jõudnud kartul, tomat, mais, pähkel, india pähkel, ananass, guaav ja tšillipipar, mis muutusid India toidukultuuris tähtsaks. Vastukaaluks kiirendas India ja Euroopa vaheline vürtsidega kauplemine Euroopa suuri maadeavastusi. India köök on üks maailma mitmekesisemaid kööke, mida iseloomustab kogu Indias kasvatatud vürtside, köögiviljade, teraviljade ja puuviljade kasutamine. Iga geograafilise piirkonna köögis on lai valik roogasid ja toiduvalmistamise tehnikaid, mis kajastavad etniliselt rikkaliku India subkontinendi mitmekesist demograafiat. India religioossed veendumused ja kultuur on mänginud suurt rolli söögikultuuri arengus. Taimetoitlust praktiseeritakse laialdaselt paljudes hindu, budismi ja džainide kogukondades. India ainulaadne segu köökidest arenes tiheda kultuurilise suhtluse kaudu naaberriigi Pärsia, Vana-Kreeka, mongolite ja Lääne-Aasiaga. Uue maailma toidud, nagu tšillipipar, tomat, kartul ja kõrvits, mille araabia ja portugali kauplejad võtsid kasutusele XVI sajandil, ning koloniaalajal kasutusele võetud Euroopa küpsetusstiilid täiendasid India kööki.