Indoneesia rahvuslik revolutsioon
Indoneesia rahvuslik revolutsioon (või Indoneesia vabadussõda) oli Indoneesia Vabariigi ja Hollandi koloniaalimpeeriumi vaheline relvakonflikt ja diplomaatiline võitlus ning sõja- ja koloniaalajastu järgse Indoneesia ühiskondlik revolutsioon. Konflikt algas Indoneesia iseseisvuse väljakuulutamisega aastal 1945 ning lõppes, kui Holland Indoneesiat tunnustas. Neli aastat väldanud konflikt koosnes juhuslikest, kuid veristest relvakokkupõrgetest, Indoneesia-sisestest poliitilistest ja kogukondlikest ülestõusudest ning kahest suuremast rahvusvahelisest diplomaatilisest sekkumisest. Hollandi sõjavägi, mida mõnda aega toetasid ka teise maailmasõja liitlased, suutis Jaaval ja Sumatral kontrollida suuremaid linnu ja töösalasid, kuid mitte maapiirkondi. Aastaks 1949 oli Holland nurka surutud: Ameerika Ühendriikide valitsus ähvardas katkestada maailmasõjajärgse abipaketi maksed ning sõjaliselt oli Indoneesias patiseis. Samal aastal tunnustas Holland Indoneesia iseseisvust. Revolutsiooniga lõppes koloniaalajastu Hollandi Ida-Indias (v.a Hollandi Uus-Guineas). Märgatavalt muutusid ühiskondlikud kastid ning kohalike valitsejate radžade võim vähenes. Suure osa elanikkonna jaoks ei muutunud esialgu eriti ei majanduslik ega poliitiline olukord, vaid mõned indoneeslased said kaubanduses kõrgematele kohtadele.