Intuitivism
Intuitivism (vene sõnast интуитивизм) on filosoofia mõttemuster ja teadmisõpetuse mudel, mille kohaselt vaist on peamine vahetu teadmise vahend. Vahetu teadmine tähendab, et aistitav asi ongi teadvuses. Intuitivism tekkis 19. ja 20. sajandi vahetusel ning vastandus positivistlikule arusaamale teaduslikust teadmisest. Intuitivism levis 1920-1930ndatel (elufilosoofia ja eksistentsialismi kõrgaegade vahel). Henri Bergsoni õpetus levis kahes vormis: Saksamaal nimetusega elufiosoofia ja Venemaal nimega intuitivism (Nikolai Losski). Neist veidi erinev oli Edmund Husserli fenomenoloogia. Teoses "Philosophia Perennis" (1930) nimetati Bergsoni, Husserli ja Losski õpetusi intuitivismi eri mõttesuundadeks.