Iraagi sissetung Kuveiti
"Sissetung Kuveiti" suunab siia. Teiste kasutuste kohta vaata artiklit Kuveidiga seotud sõdade loend. Iraagi sissetung Kuveiti algas 2. augustil 1990, koos sellega algas ka lahesõda. Iraak alistas Kuveidi 4. augustiks ning sellele järgnes seitse kuud kestnud okupatsioon. Rahvusvaheline kogukond mõistis agressiooni hukka ning ÜRO Julgeolekunõukogu võttis Iraagi heidutamiseks vastu mitmeid resolutsioone, mis soovitud vilju ei kandnud. Alguses panid okupatsioonivõimud Kuveidi aladel võimule nukuvalitsuse, 28. augustil annekteeris Iraak kogu Kuveidi. Põhja-Kuveidist sai Saddamiyat al-Mitla' piirkond ning see liideti suurema Iraagi Basra kubernerkonnaga, Lõuna-Kuveidist tehti Kuveidi kubernerkond. Novembris 1990 võttis ÜRO Julgeolekunõukogu vastu resolutsiooni 678, millega anti Iraagile vägede väljaviimiseks aega 15. jaanuarini 1991. Kuna Iraak ultimaatumile ei reageerinud, andis ÜRO Julgeolekunõukogu loa Ameerika Ühendriikide poolt juhitud rahvusvahelise koalitsiooni loomiseks. Iraak ignoreeris ÜRO Julgeolekunõukogu poolt seatud tähtpäeva ning koalitsiooniväed asusid jõudu kasutama, 17. jaanuaril 1991 algasid õhulöögid. Õhulöögid jätkusid järgmise kuu jooksul, Iraak korraldas vastukaaluks raketirünnaku Iisraelile lootuses, et koalitsiooni moslemiriigid tema poolele asuvad. Raketirünnak koalitsiooni ei kõigutanud ning 23. veebruaril 1991 algas koalitsiooni maavägede sissetung nii okupeeritud Kuveidi aladele kui osaliselt ka Iraaki. Taganevad Iraagi väed süütasid üle 700 Kuveidi naftapuurkaevu, kuid ka see ei pannud koalitsioonivägesid seisma. Iraagi sõjavägi oli 28. veebruariks 1991 lüüa saanud ning Kuveit iseseisvuse taastanud. Sissetungi orkestreerinud Iraagi võimude tegelikud kavatsused ei ole teada, eksperdid on välja toonud mitu teooriat. Üks võimalik põhjus oli suutmatus tagasi maksta Iraani-Iraagi sõja ajal Kuveidilt võetud 14 miljardi $ suurust laenu. Selle teooria kasuks räägib tõsiasi, et Kuveidi suurenenud toodang hoidis Iraagi sissetulekuid vaos. Kuveit tootis rohkem naftat kui OPEC-i riigid kokku leppinud olid ning põhjustas sellega rahvusvahelise turu languse. Iraak tõlgendas Kuveidi valitsuse käitumist agressioonina Iraagi majanduse vastu. Lisaks süüdistas Iraak 1990. aasta alguses Kuveiti piiri alt nafta varastamises. Samas on hiljem selgunud, et Şaddām Ḩusayn oli selleks ajaks juba Kuveiti tungimise plaanid teinud.