Kooder
Kooder ehk kodeerimisseade on seade, mis viib signaali või informatsiooni kodeeritud kujule. Nagu dekooder, on ka kooder kombinatsioonloogikaahel, ent tema funktsionaalsus on dekoodri omale vastupidine. Koodri põhieesmärk on edastada infot kompaktsemalt, kasutades sama teabe edasi andmiseks väiksemat arvu bitte. Seetõttu kasutatakse koodreid digitaalsüsteemides peamiselt informatsiooni ülekandmisel ühest kohast teise, et vähendada signaali edastamiseks vajalike andmeliinide arvu. Koodril saab olla maksimaalselt 2n sisendit ning n väljundit. Kooder väljastab kahendkoodis arvu, mis vastab aktiivsele sisendile, tavaliselt on selleks sisend, millel olev signaal on kõrge. Seega muudab kooder 2n sisendist koosneva signaali n bitist koosnevaks koodiks. Lihtkoodri puhul on ainult üks sisenditest korraga aktiivses olekus. Lihtkoodrid on näiteks 4-2 bitine kahendkooder, 8-3 bitine kahendkooder, kümnendarv-BCD kooder ja kaheksandarv-kahendarv kooder. Lisaks lihtkoodritele on olemas ka prioriteedi koodrid, kus igal sisendsignaalil on kindel prioriteet väljundsignaali määramisel ning korraga võib aktiivses olekus olla mitu sisendit. Koodrid on väga levinud elektroonikalülitustes. Näiteks kalkulaatorites kasutatakse neid selleks, et sisestatud kümnendarvud teisendada kahendkujule, et nendega erinevaid tehteid saaks sooritada. Samuti saab koodri abil genereerida digitaalseid signaale, mis vastavad mingile mehaanilisele liikumisele, näiteks klaviatuuri klahvivajutusele. Koodrit koos vastava positsioonikoodriga saab kasutada ka näiteks võlli positsiooniandurina. Sel juhul on positsioonikoodri ketas jaotatud sarnaselt malelauaga aladeks. Alade paigutus sõltub kodeerimisviisist ja sellest, mitme bitist kodeeringut kasutatakse. Sellise anduri puuduseks on väike täpsus ja suur andmemaht (iga biti kohta on üks fotoelement).