Otto Peltzer
Otto Paul Eberhard Peltzer (8. märts 1900 – 11. august 1970) oli Saksamaa keskmaajooksja, kes püstitas 1920. aastatel maailmarekordeid. 800 m jooksus parandas Peltzer Ted Meredithi pikaajalist rekordit 0,3 sekundiga 1.51,6 minutile Londonis 1926. aasta juulis. 1000 m püstitas ta 1927. aasta juulis Pariisis maailmarekordi 2.25,8. Peltzeri ületas 1500 m jooksus Paavo Nurmi maailmarekordi (3.52,6) ja püstitas 1926. aasta septembris Berliinis uue rekordi 3.51,0. Peltzer oli ainuke sportlane, kelle käes oli ühel ajal nii 800 m kui ka 1500 m jooksu maailmarekord, kuni viiskümmend aastat hiljem jõudis sama saavutuseni Sebastian Coe. Holsteinis Ellernbrook-Drage'is sündinud Peltzer tuli esimest korda Saksamaa meistriks 22-aastaselt. 1918. aastal alustas ta õpinguid Müncheni ülikoolis ja liitus klubiga TSV 1860, kus ta sai hüüdnime Otto der Seltsame ('kummaline Otto'). Ta jätkas õpinguid Münchenis, kus sai 1925. aastal doktorikraadi. 1926. aastal oli ta üks Saksamaa sportlaste rühmast, keda kutsuti Londonis Stamford Bridge'i staadionil AAA (Inglismaa amatöörspordiliit) meistrivõistlustele, kus ta võitis 800 m jooksu, edestades briti Douglas Lowe'i, kes oli võitnud 1924. aasta olümpiamängudel, kus 1920. aasta mängudel oli Saksamaal keelatud osaleda. 1926. aastal toimus Berliinis spetsiaalselt korraldatud 1500 m jooksu võistlus Peltzeri, Soome Paavo Nurmi, Rootsi Edvin Wide'i ja sakslase Herbert Bocheri vahel, mille võitis Peltzer uut maailmarekordit tähistava ajaga. Vahetult enne 1928. aasta olümpiamänge Amsterdamis, kuhu Saksamaa sportlased taas koos meeskonnajuhiks valitud Peltzeriga lubati, sai Peltzer käsipalli mängides õnnetuses vigastada. Kuigi ta taastus piisavalt, et osaleda 800 m jooksu eeljooksus, ei pääsenud ta finaali. 1932. aastal oli ta meeskonna kapten, kuid kehva korralduse tõttu üritas Saksamaa koondis joosta raskel olümpiarajal naelkingadega. Peltzer pääses finaali, kuid ei lõpetanud. Peltzerit kiusati sageli taga tema homoseksuaalsuse pärast. 1933. aastal astus ta natsiparteisse ja SS-i. 1935. aasta juunis mõisteti ta aga 18 kuuks vangi "noortega toime pandud homoseksuaalsete kuritegude" eest. Ta vabastati ennetähtaegselt tingimusel, et ta lõpetab spordiga tegelemise, kuid 1937. aastal arreteeriti uuesti. Pärast Taanis, Soomes (haigestus bronhiiti) ja Rootsis veedetud aega naasis ta 1941. aastal Saksamaale, olles saanud kinnituse, et tema vastu esitatud süüdistused tühistatakse. Kuid ta arreteeriti ja saadeti Mauthauseni koonduslaagrisse, kuhu ta jäi kuni laagri vabastamiseni 5. mail 1945. aastal Kuna homoseksuaalsus jäi 1950. aastate Saksamaal kriminaalkuriteoks ning Peltzer oli konfliktis Saksamaa kergejõustikuliidu (DLV) ja selle juhi Carl Diemiga, olid Peltzeri kergejõustikutreeneriks saamiseväljavaated Saksamaal piiratud. Ta hankis ühelt Saksa ajalehelt tellimuse Melbourne'i olümpiamängude kajastamiseks ja püüdis pärast mänge edutult töötada erinevate riiklike kergejõustikuorganisatsioonidega. Lõpuks jõudis ta Indiasse, kus sai treenida New Delhi riiklikul kergejõustikustaadionil, ja asutas Delhi klubi Olympic Youth, mis hiljem nimetati tema auks ümber Otto Peltzer Memorial Athletic Clubiks. Pärast 1967. aasta südameinfarkti püüti Peltzerit veenda Saksamaale tagasi pöörduma ja teda raviti Holsteini haiglas. Pärast Schleswig-Holsteini liidumaal Eutinis toimunud kergejõustikukoosolekul osalemist kukkus Peltzer kokku ja leiti surnuna parkla poole suunduvalt teelt. 2000. aastal asutas DLV Otto Peltzeri medali, mis antakse silmapaistvatele sportlastele.