Krabiämbliklased
Krabiämbliklased (Thomisidae) on sugukond ämblikuliste seltsist. Nad ei püüa saaki võrguga. Krabiämblikeks kutsutakse neid, kuna nende esimest kaks paari jalgu hoiavad kaugemale kui järgmised ja annavad neile krabilaadse välimuse. Nad on mõnel pool tuntud ka kui lilleämblikud, kuna neid leiab peamiselt lilledelt oma saaki varitsemas. Eestis on kindlaks tehtud 37 liiki krabiämblikke ja neid on kerge teistest ämblikest eristada. Nende kaks esimest jalapaari on muundunud pikkadeks haardejalgadeks. Saagi haaramiseks on sellised jalad hästi sobivad, kuid jalutamisel kasutavadki krabiämblikud liikumiseks põhiliselt kahte tagumist lühemat jalapaari ja nad on eriti osavad krabide kombel külg ees ja tagurpidi liikuma. Krabiämblikud ei püüa saaki võrku, vaid ootavad liikumatult lillelehtede vahel, mille värvusega nad ühte sulavad. Mõningad neist on võimelised vastavalt lille värvusele oma värvust muutma. Nende saagiks langevad liblikad, kärbsed või mesilased, kes lendavad õitele nektari järele ning ei märka passivat ämblikku. Krabiämblikku Misumena vatia, kes otsib suviti kollaseid ja valgeid lilli, kutsutakse vahel “valgeks surmaks”. Tähelepanuväärsed on krabiämbliklased perekonnast Phrynarachne, kes koovad lehtede pinnale võrgendkatte, mille keskel asuvad ise, luues täieliku mulje linnu ekskremendist. Nad eritavad ka linnuekskrementide haisu, mis meelitab ligi mõningaid kärbseid. Üks liik lamab seejuures seljal, jalad asendis, mis sobib kärbeste püüdmiseks. Krabiämblike seas on liik, kelle emasloomad muudavad oma keha värvust sõltuvalt taime värvist kas kollaseks, rohekasvalgeks või siis päris lumivalgeks – Eestiski tavaline Misumena vatia. Värvi muutmine ei toimu siiski otsekohe, vaid võtab mõned päevad aega. Teda võib leida nii kollastelt hunditubaka, võilille või kuldkinga õisikutelt kui ka valgetelt härjasilma keelõitelt.