Bachata
Bachata [batš'aata] on Dominikaani Vabariigist pärit romantiline muusikastiil, millele on iseloomulik mitme kitarri ja löökriistade (bongo, marakas jt), vahel lisaks ka bassi kasutamine; samuti selle muusika järgi tantsitav tants. Sõna bachata tähendas algselt madalamate sotsiaalsete klasside lõbusat ja vabameelset koosviibimist kodus või kahtlase kuulsusega kõrtsis. Muusikat, mida kohalikud pillimehed mängisid laupäevaõhtustel pidudel vestluse ja napsivõtmise taustaks (bolero campesino), hakati alates 1960.–1970. aastatest nimetama bachata'ks. Bachata tavalisimaks esituskohaks said kabareed ja bordellid; kõrgklass pidas bachata't valdavalt alaväärtuslikuks ja labaseks muusikastiiliks. Väga väheste eranditega oli bachata meeste esitatav muusika. Esimesed bachata-singlid salvestas José Manuel Calderón 1961. aastal, kui paljud külamuusikud pärast diktaator Rafael Trujillo surma vabanenud pealinna plaadistusärisse õnne otsima suundusid. Teiste selle perioodi tuntumate bachaterode hulka kuulusid Fabio Sanabia, Inocencio Cruz, Rafael Encarnació ja Luis Segura. 1970.–1980. aastate vaese maaelanikkonna elutingimuste halvenemine ning linna kolinute uus vaenulik elukeskkonda peegeldus ka bachata's, kus varem domineerinud armastuse ja romantika teema tõrjusid tagaplaanile prostitutsioon, alkohol, bravuuritsemine, pettumus, solvangud ja vägivald. Muusika muutus kiiremaks ja lihtsamaks, teksti hulgas sai oluliseks tänavaargoo tabav kasutus. Selle perioodi bachata-muusikuid: Marino Pérez, Bolivar Peralta, Mélida Rodriguez, Felipe Rodriguez, Blanca Iris Villafañe, Marino Pérez, Cuco Valoy, Edilio Paredes, Augusto Santos jt. 1980. aastatel muutusid aina olulisemaks bachata allusioonid seksile ja prostitutsioonile, sündis terve iseseisev alamžanr, kus esikohal oli seksuaalselt kahemõtteline tekst (esitajad Julion Angel, Teodoro Reyes, Blas Durán). 1980. aastate lõpus võttis viimatimainitu kasutusele elektrikitarri ning sündis n-ö moodne bachata. Selle pioneerideks olid ka Luis Vargas, Anthony Santos ja Raulin Rodriguez. 1990. aastate algul suutis bachata sotsiaalse paaria staatusest välja murda ning leida laiemat omaksvõttu ka keskklassi poolt. Juan Luis Guerra menulauluga "Bachata rosa" tuli ka rahvusvaheline menu. 1990. aastate keskel muutus bachata taas pehmemaks ja romantilisemaks, esiplaanile kerkis õnnetu armastuse teema. Bachata muusikalist külge on sellest perioodist alates enim mõjutanud kitarrist, arranžeerija ja produtsent Martires de León. 2004. aastast alates on maailmas mitmel pool edetabelitesse jõudnud Dominikaani päritolu, kuid New Yorgis tegutseva ansambli Aventura menulood ("Obsesión", "Cuando Volverás" jt). See ansambel on toonud kunagise rahvamuusikažanri rahvusvahelise popkultuuri areenile. Nende järgijad katsetavad bachata ühendamist tänapäevaste tantsumuusikastiilidega, hiphopiga jms.