Antonio Schinella Conti
Antonio Schinella Conti (tuntud kui abee Conti; 22. jaanuar 1677 Padova – 6. aprill 1749 Padova) oli Itaalia patriitsisoost füüsik, matemaatik, ajaloolane ja filosoof. 10. novembril 1715 võeti ta vastu Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks. Kõige laiemalt tuntakse abee Contit vahekohtunikuna Leibnizi ja Newtoni vahelises vaidluses infinitesimaalarvutuse autorsuse pärast 1715. aastal, mille ta kummalegi osapoolele toetajana esinedes uuesti lõkkele puhus. Ühtlasi mängis ta võtmerolli Newtoni teose "Chronology of Ancient Kingdoms" esimese väljaande, prantsuskeelse autoriseerimata ja vigaderohke tõlke ilmumises 1725. aastal, mis sundis Newtonit omakorda teost läbi töötama ning valmistama ette ingliskeelse väljaande. Pikemat aega Pariisis viibides sõbrunes Conti Charles Francois Du Fay'ga, kes oli tuntud Prantsuse Teaduste Akadeemias tehtud füüsikaliste eksperimentide poolest. Kahest Prantsusmaa-reisist jäänud märkmete põhjal otsustades oli Conti ilmalike kalduvustega ja armastas luulet. Aastate 1726–1747 jooksul kirjutas Conti, kes oli Shakespeare'i suur imetleja, neli blankvärsis tragöödiat Antiik-Rooma ajaloost. Tragöödiakirjanikuna peetakse Contit Vittorio Alfieri eelkäijaks. Contilt pärineb teoreetiline käsitlus tragöödiate struktuurist ja koori funktsioonist neis "Trattato dei fantasmi poetici". Ta kirjutas ka essee "Lettre à Scipione Maffei" Homerose teemal. "Ta kirjutas mõned tragöödiad, mis trükiti Luccas 1765. aastal, ent leiti olevat pigem meeldivad kapis kui huvitavad laval," iseloomustab Conti teoseid "Biograafilises sõnaraamatus" (1812–1817) Alexander Chalmers, "ja tema luuletused on pigem metafüüsilist laadi lõpetamata sketšid kui muusa ehtne toodang." 1739. aastal avaldati Conti kogutud proosa- ja värssteosed Veneetsias kahes köites ning 1756. aastal postuumselt. Itaaliasse tagasi jõudes elas ta vaikselt Padovas ja Veneetsias ning suri 1749. aastal. 1781. aastal laskis Carolina de Conti püstitada Padua linna abee Conti kuju, mille autor on skulptor Felice Chiereghin.