Filipp Golikov
Filipp Ivanovitš Golikov (vene keeles Филипп Иванович Голиков; 16. (vkj) 29. juuli 1900 – 29. juuli 1980) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (Nõukogude Liidu marssal). Filipp Golikov teenis Töölis-Talupoegade Punaarmees 1918. aastast, lõpetas sõjaagitaatorite kursused Peterburis 1919. aastal, juhtivkoosseisu täienduskoolituskursused 1929. aastal, sõjakooli (eksternina) 1931. aastal, Mihhail Frunze nimelise TTPA Sõjaväeakadeemia (1933. aastal, kaugõppes). Teenis erinevate sõjaväeosade juhina. Juulist 1940 oli ta Punaarmee Kindralstaabi ülema Kirill Meretskovi asetäitja ja Töölis-Talupoegade Punaarmee Kindralstaabi Luurevalitsuse ülem. Teise maailmasõja ajal oli Filipp Golikov Nõukogude Sõjalise Missiooni (luurealased kontaktid) esindaja Suurbritannias ja Ameerika Ühendriikides ja alates oktoobrist 1941 rindeväeosade juhatajana: 10. armee juhataja Läänerindel, osaledes 1941. aastal Moskva kaitselahingutes; 1942. aastal 4. löögiarmee juhataja Kalinini rindel ning Brjanski ja Voroneži rinde juhataja. 1942. aasta augustis määrati ta 1. Kaadriväearmee juhatajaks, Kagu- ja Stalingradi rindel, kus osales Stalingradi lahingus. Oli Stalingradi rinde juhataja asetäitja ja Looderinde juhataja. 16. oktoobrist 1942 oli Golikov lühikest aega Punaarmee Kindralstaabi Luure Peavalitsuse (GRU) ülem, kuid määrati oktoobris uuesti tegevarmeesse Voroneži rinde juhatajaks. Alates 1944. aasta oktoobrist oli ta NSVL RKN-i volitatu NSV Liidu kodanike Saksamaalt ja Saksamaa poolt okupeeritud riikidest repatrieerimise asjus. Repatrieerimine seisnes pärast oktoobrirevolutsiooni ja teise maailmasõja ajal NSV Liidust lahkunud ning Saksa okupatsioonivõimude poolt sunniviisiliselt tööle toimetatute "kodumaale" meelitamises ja hilisemas filterlaagritesse paigutamises ning sageli represseerimises "kodumaa reetmise" – Saksamaa kasuks töötamise ja Saksa võimudega tehtud koostöö eest. 1961. aastal sai Golikov Nõukogude Liidu marssali auastme. Filipp Golikov suri 1980. aastal ning on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule.