Max Beerbohm
Sir Henry Maximilian Beerbohm (sündinud 24. august 1872 London – 20. mai 1956 Rapallo) oli inglise karikaturist, kirjanik ja satiirik, pseudonüümiga "Max". Beerbohm sündis Londonis. Ta oli Leedus sündinud teraviljakaupmehe Julius Ewald Edward Beerbohmi (1811–1892) üheksast lapsest noorim laps ning näitleja Herbert Beerbohm Tree noorem vend, kes oli juba siis kuulus, kui Henry sündis. Ta õppis Mertoni kolledžis Oxfordis. Juba koolis hakkas ta kirjutama ja tema artikkel "In Praise of Cosmetics" ("Kiitust kosmeetikale") ilmus väljaande The Yellow Book esimeses numbris. Noore mehena tegi Beerbohm oma venna pressiesindajana ringreise USA-s. Tema esimene raamat The Works of Max Beerbohm ("Max Beerbohmi teosed") ilmus aastal 1896. Temast sai laupäevase ülevaate draamakriitik pärast George Bernard Shawd, kelle töötajaks ta jäi kuni aastani 1910. Alates 1935. aastast oli ta aeg-ajalt populaarne raadioajakirjanik, kes rääkis autodest, vankritest ja muusikasaalidest BBC-le. Tema tuntumate teoste hulka kuuluvad A Christmas Garland, Charles Dickensi jõululaulu paroodia ja Seven Men, sealhulgas Enoch Soames, lugu luuletajast, kes sõlmib kuradiga kokkuleppe, et teada saada, kas järeltulijad teda ikka mäletavad. 1911. aastal kirjutas ta oma ainsa romaani Zuleika Dobson, see oli satiir üliõpilaste elust Oxfordis, kuigi see oli tema ainus romaan, oli see siiski väga edukas. Tema karikatuurid, mis olid tavaliselt joonistatud pliiatsi või koos summutatud akvarelltoonides pintsliga, leidub paljudes avalikes kogudes. Beerbohm abiellus 1910. aastal näitleja Florence Kahniga. George VI lõi ta rüütliks 1939. aastal. Ta suri 83 aasta vanusena Itaalias Rapallos 1956. aastal pärast abiellumist oma endise sekretäriga.