Lilly Walther
Lilly (Caroline Auguste Bertha) Walther (Valter) (11. juuli 1866 Kaiu – 8. september 1946 Tšernuška, Molotovi oblast, Vene NFSV) oli baltisaksa tarbe- ja maalikunstnik ning restauraator. Harjumaal sündinud Lilly Walther õppis Pärnu linna kõrgemas tütarlastekoolis ja Peterburis Stieglitzi kunstikoolis. Täiendas end aastatel 1896–1897 Prantsusmaal Sèvresi portselanivabrikus ja 1903. aastast Tallinnas Ants Laikmaa joonistuskursustel. Juhatas aastatel 1899–1907 oma ateljeestuudiot, osales 1904. aastal tarbekunstiateljee asutamises. Tegutses aastatel 1908–1912 vaheldumisi Berliinis, Worpswede kunstnike koloonias, Weimari kunstikoolis ja Pariisis. Naasis 1912. aastal Tallinna, elas esimese maailmasõja ajal Krimmis, 1922. aastast taas Tallinnas, töötas 1925. aastast restauraatorina, 1940. aastail Eesti Kunstimuuseumis ja Tartu Kunstimuuseumis. Aastatel 1932–1936 oli EKKKÜ ja 1936. aastast EAKKK liige. Ta on loonud lille- ja maastikupilte, natüürmorte ja portreid (nii õlimaale kui ka akvarelle). Kunstniku karakteritabamisoskus avaldus eelkõige lapsi kujutavates joonistustes ning eesti taluinimeste portreedes. Ta viljeles ka keraamikat ning naha- ja tekstiilikunsti, osales 1905. aastal Tallinnas Kluge & Ströhmi raamatukaupluse kunstisalongi kujundamises. Walther oli esimesi Eesti maalirestauraatoreid, ta kasutas M. Doeneri maaliennistustehnoloogiat (vaha-vaigu meetod). Ta korrastas 1934. aastal Mustpeade Vennaskonna maalikogu, ennistas 1940–1941 Niguliste kiriku Antoniuse altari ning pärast Tartu pommitamist 1943. aastal Tartu Kunstimuuseumi maale. Ta oli maalikunstnik Carl Sigismund Waltheri lapselaps.