Leonhard Viljus
Leonhard Viljus (28. märts 1904 Kokora vald, Tartumaa – 17. jaanuar 1970 Nõmmküla, Rakvere rajoon) oli eesti laskur ja sõjaväelane (veltveebel, 1938). Ta kuulus aastatel 1933–1939 laskurina Eesti koondisse. Viljus lõpetas 1927 allohvitseride kooli. Ta teenis 1929–1940 Narvas Jaanilinna kindluses vanemallohvitserina noorte väljaõppe alal. 1938 sai ta veltveebli auastme. Samal aastal andis riigihoidja talle kuldkäekella. 1940 võeti ta Punaarmeesse, 1941 andis end Porhovi all sakslastele vangi, misjärel jätkas teenistust Saksa sõjaväes, kus sai 1942 Stalingradi all haavata. 1943. aastal, kui Otto Skorzeny hakkas Saksamaal moodustama väesalka Itaalia vangistatud peaministri Benito Mussolini vabastamiseks, valiti sinna veel mõne eestlasega koos ka Leonhard Viljus. 1944 naasis ta Eestisse, elas ja töötas Nõmmküla sovhoosis. Ta on maetud Tapa linnakalmistule.