Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsioon
Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsioon oli Punaarmee idarinde strateegiline pealetungioperatsioon 1944. aasta 14. jaanuarist – 1. märtsini, mille eesmärgiks oli Leningradi blokaadirõnga lõplik läbimurdmine ning järgnenud pealetung Saksa vägedele Eesti ja Läti suunal. 1944. aasta jaanuaris sundis Punaarmee Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsioonil Leningradi blokaadirõnga läbimurdmisel Saksa 18. armee Krasnoje Selo – Ropša pealetungioperatsioonil tagasi ja rinne jõudis Narva jõeni. 14. jaanuaril alanud rünnakus osalesid ka Kroonlinna kindlus ja Punalipuline Balti laevastik. 14. jaanuaril ründasid Leningradi ja Volhovi rinde üksused, hiljem liitus rünnakutega ka 2. Balti rinne. Pealöögi andsid Leningradi rinde väed, kokku kolm armeed. Oranienbaumi platsdarmilt, ründas Nõukogude 2. löögiarmee kindral Ivan Fedjuninski juhtimisel, kes murdis läbi Saksa 170. diviisi rinde. Nõukogude 42. armee alustas aga rünnakut Jamburgi suunas, et tõkestada sakslaste taandumist Narva. Saksa armee taganes Leningradi alt Narva jõe joonele. Novgorodi juurest murti rinne ning 21. jaanuaril hõivasid Punaarmee Volhovi rinde 59. armee väed Novgorodi, Leningradi rinde väed 22. jaanuaril Kingisseppa ja 31. jaanuaril jõudis Punaarmee Luuga jõe joonele. 2. veebruaril jõudsid Punaarmee väed Narva jõeni, mis ületati mitmes kohas ja loodi sillapead Narva jõe läänekaldal, millest suuremad olid Narvast põhja pool Riigiküla ja Vaasa-Vepsküla-Siivertsi juures ning Narva jõe keskjooksul Krivasoo sillapea, mis aga kõik tagasi tõrjuti. 1944. aasta veebruaris peatati Nõukogude vägede Kingissepa-Gdovi pealetungioperatsiooni Narva pealetung. Väegrupi Nord väed võtsid positsiooni sisse Panther-liinil, mis kulges piki Eesti ja Läti piiri.