Tallinna Gaasijaam
Tallinna Gaasijaam, ka Tallinna Linna Gaasivabrik oli Tallinnas 1865. aastal ehitatud ettevõte. Tallinna Gaasijaam asus tänapäeva Põhja puiestee kruntidel 25, 27 ja 27a, hoonete arhitekt oli kubermanguarhitekt Rudolf Otto von Knüpffer. Tallinna Gaasijaamas toodeti tehisgaasi Inglise kivisöest ning see varustas gaasiga algselt põhiliselt Tallinna kesklinna tänavalaternaid ja ka avalikke hooneid. 2. oktoobril 1865 hakati paigaldama Tallinnas esimesi, Inglismaalt tellitud gaasitorusid tänavavalgustuse jaoks ja juba 5. detsembril 1865 hakati Tallinna tänavaid valgustama gaasilaternatega, 1865. aastal 17. detsembril avati Tallinnas Raekoja platsil esimene gaasilatern. 1932. aastal oli Tallinnas 1365 gaasilaternat. Kokku on Tallinna tänavate valgustamiseseks kasutatud 220 gaasilaternat, viimased gaasilaternad valgustasid Tallinna tänavaid veel 1951. aastal. Gaasiga varustati torustiku kaudu ka Balti Manufaktuuri, Lutheri vineerivabrikut ning Kadrioru lossi ja parki. Tallinna Gaasivabriku maa-alale ja osaliselt selle kõrvale rajati enne Esimest maailmasõda aastatel 1912–1913 arhitekt Hans Schmidti projekti järgi Tallinna Elektrijaam. Tallinna Gaasijaama hoonestusest on säilinud peahoone Põhja puiestee ääres, kaks kuuenurkset gaasimahuti hoonet gaasijaama territooriumil ning paari tootmishoone elemente uutes hoonetes.