T-34/57
T-34/57 on Nõukogude Liidus projekteeritud keskmine tank (tankihävitaja), mida ehitati mõningad masinad aastatel 1941 ja 1943. 1940. aasta suvel otsustati konstrueerida uus 55–60 mm tankitõrjekahur, kuna 45 mm kahur oli muutunud ebaefektiivseks. Aasta lõpuks valmis 57 mm tankitõrjekahurist ZIS-2 (ЗИС-2) tankivariant ZiS-4 (ЗИС-4), mis otsustati paigaldada tankile T-34. Kuna tankil T-34 oleva kahuri F-34 (Ф-34) toru läbimõõt oli ZIS-4 omast suurem, lisati uuele kahurile muhv, mis asus maski ja kahuri kokkupuute kohas. See lahendus võimaldas paigutada isegi lahinguolukorras tankile uue kaliibriga suurtüki. Suurtüki 30-kraadine tõstenurk pidi võimaldama vaenlast tulistada suure vahemaa tagant, jäädes ise kaitstuks. Katsetused aga näitasid, et suurtükk ZiS-4, pikkusega 73 kaliibrit ning mürsu algkiirusega 900 m/s, läbistas 30-kraadise nurga all paigutatud 90 mm soomusplaadi kõigest 100 meetri kauguselt. Kuni Harkovi tehase evakueerimiseni suudeti valmis ehitada 21 ZiS-4-ga relvastatud T-34/57, millest 10 võtsid 21. tankibrigaadi koosseisus osa Moskva lahingust. 1943. aasta suvel, kui sakslastel oli valminud uus tank Panther, tõusis uuesti päevakorda 57 mm tankitõrjekahuriga relvastatud T-34. Augustis saabusid lahingukatsetusteks rindele kolm T-34/57, mis olid relvastatud moderniseeritud tankitõrjekahuriga ZiS-4M. Kuigi masinad olid rindel 15. augustist kuni 5. septembrini, kukkusid katsetused läbi, kuna selle aja jooksul ei kohtutud ühegi vastase tankiga. Siiski katsetati tanke vastase mahajäetud masinate ja dzottide tulistamisega, millega tuldi edukalt toime. Masin siiski seeriatootmisse ei läinud, kuna 57 mm kahuri kildmürskude kvaliteet oli vilets (mittetäielik plahvatus või plahvatuse puudumine) ning mürsu väike lõhkeainekogus tegi ta võitluses elavjõuga ebaefektiivseks. 1944. aastal lõpetati kõik tööd 57 mm tankitõrjekahurite kallal.