Edmund I
Edmund I (ka Eadmund; 920 või 921 – 26. mai 946) oli Inglaste kuningas 27. oktoobrist 939 kuni oma surmani. Ta oli kuningas Edward Vanema ja tema kolmanda naise Kenti Edgiva vanim poeg, kuningas Alfred Suure lapselaps. Kui isa Edward 924. aastal suri, asus esmalt troonile Edmundi poolvend Æthelstan, kes aga suri lastetult 939. aastal. Poolvenna surma järel krooniti Edmund 939. aasta oktoobris uueks kuningaks. Poolvend Æthelstan peetakse esimeseks kogu Inglismaa kuningaks (kaasaegne tiitel Inglaste kuningas), sest ta tungis üle Humberi jõe ja vallutas 927. aastal viikingite valitsetud Jórvíku kuningriigi (tänapäeva Yorkshire). Athelstani surma järel haaras Jórvíkus taas võimu Skandinaavia päritolu Dublini kuningas Olaf Guthfrithson, kes laiendas oma mõjuvõimu Mercia kirdeosas asunud kindlustatud linnadeni, mis on tuntud kui Viis Borough'd. Et Edmundil ei õnnestunud alul alasid tagasi võtta, oli piirkonna kaotus esimeseks suureks tagasilöögiks Wessexi dünastia võimule alates Alfred Suurest. Olukord muutus pärast Olafi surma 941. aastal: 942. aastal võttis Edmund tagasi Viis Borough'd ja taastas 944. aastal võimu kogu Inglismaa üle, tõugates võimult Jórvíkus valitsenud skandinaavlased. Ta kindlustas Æthelstani saavutatud ülemvõimu teiste Briti võimukandjate üle, rüüstades näiteks 945. aastal skandinaavlaste leeris olnud Strathclyde'i kuningriiki. Samuti jätkas ta sõbralikke suhteid Mandri-Euroopa valitsejatega, kellest mitmed olid abielus tema poolõdedega. Edmundi valitsusajal algas ka 10. sajandi üheks olulisemaks ususündmuseks peetav inglise beneditklasete kloostrireform. Ta nimetas Glastonburi kloostri abtiks Dunstani, kellest sai koos Winchsteri Æthelwoldiga reformiliikumise juht. Edmundil oli oma esimese naise Shaftesbury Elgivaga kaks poega Eadwig (ka Edwy) ja Edgar. Oma teise abikaasa Damerhami Æthelflædiga ta lapsi ei saanud. Edmund suri 946. aasta mais Gloucestershire'i krahvkonnas Pucklechurchis lindpriiga tekkinud kähmluse tagajärjel. Et tema pojad olid isa surma ajal liiga noored noored, asus troonile Edmundi noorem vend Eadred, kes valitses kuni oma surmani 955. aastal, mil trooni päris Edmundi poeg Eadwig. Viimase surma järel sai kuningaks Edmundi noorem poeg Edgar, tuntud kui Edgar Rahumeelne.