Järjendloogika
Järjendloogika (inglise keeles sequential logic) on oluline osa digitaalelektroonikast, mis mängib võtmerolli automaatide teoorias ja digitaalsete süsteemide kavandamisel. Selles artiklis uurime põhjalikumalt, mis on järjendloogika, kuidas see toimib ja milline on selle tähtsus digitaalelektroonika valdkonnas. Järjendloogika on tüüp loogikavooluringist, mille väljund sõltub nii praegusest sisendi väärtusest kui ka minevikus toimunud sisendite jadast, sisendajaloost. See erineb kombinatoorsest loogikast, mille väljund sõltub ainult hetkesisendist. Teisisõnu, järjendloogikal on olek (mälu), samas kui kombinatoorsel loogikal seda ei ole. Järjendloogikat kasutatakse lõpliku olekumasina konstrueerimiseks, mis on kõikide digitaalsete vooluringide põhielement. Peaaegu kõikides praktilistes digitaalseadmetes on segunenud nii kombinatoorne kui ka järjendloogika. Tänapäeval on peaaegu kogu järjendloogika kellastatud ehk sünkroonne loogika. Sünkroonses vooluringis, nagu elektrooniline ostsillaator nimega kell (või kellageneraator), genereerib korduvaid impulsse, mida nimetatakse kellasignaaliks, mis jaotatakse kõigile vooluringi mäluelementidele. Sünkroonse loogika põhiline mäluelement on triger. Iga trigeri väljund muutub ainult siis, kui seda põhjustab kellapulsatsioon, nii et loogikasignaalide muutused kogu vooluringis algavad samal ajal, regulaarsete ajavahemike järel, kellaga sünkroniseeritult. Kõigi vooluringi salvestusmehhanismide (trigerite) väljundid mis tahes ajahetkel, nende sisaldatavad binaarsed andmed, moodustavad vooluringi oleku. Sünkroonse vooluringi olek muutub ainult kellapulssidel. Iga tsükkel määratakse järgmine olek praeguse oleku ja sisendisignaalide väärtuse järgi, kui kellapulss toimub.