Loogiline empirism
Loogiline empirism on Alfred Ayeri teosest Keel, tõde ja loogika (1936; ek 2022) alanud mõttemuster, mis erines loogilisest positivismist. Ayeri tekstis on loogilise empirismi põhitunnused: "verifikatsiooni nõrgem määratlemine, metafüüsikast hoidumine, loobumine tõsikindlusest ja tõenäosuse tähtsustamine". Nimetust loogiline empirism kasutas esimesena Hans Reichenbach (1891–1953). Kui Herbert Feigl (1902–1988), Moritz Schlick ja teised loogilised positivistid soovisid teadmise rajada tõsikindlatele vaatluslausetele (eksimatus), siis loogilised empiristid pidasid vaatluslausetest tuletatud mudeleid tõenäolisteks (eksimus).