Erektsioon
Erektsioon (kliiniliselt peenise erektsioon või peenise paisumine) on füsioloogiline nähtus, kus peenis muutub kõvaks, laieneb ja suureneb. Peenise erektsioon on psühholoogiliste, neuraalsete, vaskulaarsete ja endokriinsete tegurite keerulise koostoime tulemus ning see on sageli seotud seksuaalse erutusega või seksuaalse atraktsiooniga, kuigi erektsioon võib olla ka spontaanne. Erekteerunud peenise kuju, nurk ja suund on meestel oluliselt erinevad. Füsioloogiliselt põhjustab erektsiooni autonoomse närvisüsteemi parasümpaatiline jagunemine, põhjustades lämmastikoksiidi (vasodilataatori) taseme tõusu peenise trabekulaarsetes arterites ja silelihases. Arterid paisuvad, põhjustades peenise (ja vähemal määral corpus spongiosum'i) täitumise verega; samaaegselt suruvad ischiocavernosus'e ja bulbospongiosus'e lihased kokku corpora cavernosa veenid, takistades vere väljavoolu ja ringlust. Erektsioon väheneb, kui parasümpaatiline aktiivsus väheneb algtasemeni. Peenise seisund, mis on osaliselt, kuid mitte täielikult erekteerunud, on mõnikord pooleldi erektsioon (kliiniliselt osaline paisumine); peenist, mis ei ole erekteerunud, nimetatakse tavaliselt pehmeks või pooleldi kõvaks.