Veli Kudres
Veli Kudres (aastani 1939 Walfried-Johann Kidron; 8. juuni / 21. juuni 1903 Peterburi – 1. august 1967 Karlsruhe) oli eesti prosaist ja näitleja.[viide?] Ta sündis Peterburis ärimehe pojana, isa oli aastast 1907 revolutsioonilise tegevuse pärast vangistatud, hiljem oli Soomes maapaos. Suviti elas perekond Tartumaal (Kirepis ja Rõngus). Ta õppis aastatel 1912–1917 Otepää progümnaasiumis, oli aastal 1919 vabatahtlikuna Vabadussõjas.[viide?] Ta töötas aastatel 1917–1918 Viljandimaal Aidu vallasekretäri abina, pärast Vabadussõda siirdus Petserimaale Mäe vallasekretäriks. Aastal 1934 vahistati ta aktiivse vapsina ja saadeti välja Otepääle, kus tegutses kindlustusseltsi EKA agendina ja harrastusnäitetrupi juhina. Aastatel 1938–1942 oli ta Vanemuise teatris näitleja. Aastatel 1943–1944 oli Petseris abimaavanem, lisaks juhendas ta samas teatriringi.[viide?] Aastal 1944 põgenes Saksamaale, oli aastatel 1945–1950 Geislingeni Eesti Rahvuskoondise Teatris büroojuht. Saksamaal olles tegutses ta ajakirjanikuna, lisaks asutas ta aastal 1956 Karlsruhes Eesti Kodu.[viide?] Veli Kudres suri aastal 1967 Karlsruhes.[viide?] Kirjutamist alustas ta enne sõda ajalehtedes, arutades esmajoones teatriprobleeme. Autobiograafiline romaan "Koidust keskpäevani" (Lund, 1956) vahendab autori nooruselamusi Peterburist, Otepäält ja Viljandimaalt kuni 1918. aasta lõpuni. Romaan "Nuta või naera" (Toronto Orto 1960) jutustab ajaviitekirjanduse stiilis viiuldaja armastusest sõjaeelses Tallinnas ja välismaal. Romaan "Junna" (Geislingen 1961) jutustab mustvalgetehnikas pildi isatu nooruki elukäigust karjapoisina ja kooliõpilasena, lõpetades metsavendluse tekkimisega 1941. aasta suvel. Romaan "Mona" (Toronto Orto 1964) kujutab melodramaatiliselt, sümbolistlikke kujundeid kasutades maalikunstnike elu ja loomispsühholoogiat. Lisaks on aastal 1959 Torontos ja aastal 1962 Adelaide'is amatöörtrupid mänginud tema näidendit "Draama komöödias" ja aastal 1978 Melbourne'is laulumängu "Kiigepilt".[viide?]