Peterburi eestlased
Peterburi eestlased on Peterburis elanud või elavad eestlased. Seisuga 2010 elas Peterburis 1534 eestlast. Eestimaaga piirneva Peterburi piirkonnaga, kui suurlinna ja kultuurikeskusega olid eestlastele eriti tihedad sidemed. Pärisorjuse tõttu puudus eestlastel võimalus lahkuda iseseisvalt elukohtadest enne 1816. aasta talurahvaseadust. Üldjuhul Peterburis lihttöid (kutsarid, teenrid, majateenijad) tegevate eestlaste kõrval on silmapaistvamad eesti päritoluga isikud, patriootlikud haritlased: Philipp Karell, Johann Köler, Friedrich Nikolai Russow, kellest 1850. aastate lõpul tekkis nn Rahvasõprade ehk Peterburi patriootide ring, tänu kellele jõudis 1862 Peterburi naasnud ja rühma liidriks tõusnud Johann Köleri eestvedamisel Eesti talurahva hulgas tekkinud sotsiaalmajanduslik liikumine oma palvekirjadega ka Venemaa keisri ette. Massilise Peterburi koloonia organiseerumise alguseks võib pidada esimese eestlaste organisatsiooni Püha Johannese ehk Peterburi Jaani koguduse rajamist 1839. aastal. Peterburi eestlaste ligikaudu 5000-pealisena loendatud koloonia hakkas vähehaaval kasvama 1860. aastatel ja kasv hoogustus järgnenud aastakümnetel seoses Venemaa ja eelkõige Peterburi tööstusliku arenguga (Balti raudtee ehitamisega Peterburini ja linnas tööstuse arenguga, mis vajas töölisi (Putilovi tehas, Peterburi Balti laevatehas, Uus Admiraliteedi laevatehas jne)). Rahvaloenduse andmetel elas Peterburis 1890. aastal 7431 ja 1897. aastal 12 238 eestlast. 22. augustil 1884. aasta “Eesti Postimehe” andmetel elas Peterburis koguni 45 000 – 50 000, ja teistel andmetel elas seal ligikaudu 50 000 eestlast ka 1908. ja 1917. aastal. Võib arvata et suur osa eestlasi elas Peterburis end arvele võtmata, kusjuures eestlaste arv kasvas põhiliselt 20. sajandi alguses. Enne Esimest maailmasõda pidi eestlasi seal olema oluliselt üle 50 000 elaniku. Peterburis oli eestlastel oma kirik, kogudus 2 õpetajaga, kirikukool 7 õppejõuga, hariduseselts, kes 7 algkooli üleval pidas, krediit-, laenu- ja hoiu-ühisus, naisühisus, 3 üliõpilaste ühisust jne. Aastaks 1894 oli tekkinud eestikeelne Vene Õigeusu Kiriku kogudus, mille eesotsas oli preester Paul Kulbusch. Sügisel 1896 avati koguduse juures viieaastase õppeajaga kaheklassiline õigeusu kihelkonnakool. 1898. aastal kinnitati Peterburi metropoliidi loaga Peterburi Eesti Õigeusu Vennaste Seltsi põhikiri. Kogudus kasutas Peterburi Kolomna linnaossa Peterburi Püha Issidori kirikut, hoone pühitseti sisse mais 1908. Peterburi kubermangus tegutsesid veel Kroonlinna Ristiülendamise kogudus, Narva Nikolai kogudus, Poritsa eesti kogudus, Luga eesti kogudus, Klopitsa Peeter-Pauli kogudus, Sajanje Peeter-Pauli kogudus, Gattšina Jumalaema Uinumise kogudus ja Kriuša eesti kogudus, lisaks arvukalt palvemaju ja kabeleid. 1926. aasta rahvaloenduse ajal asus Petrogradi oblastis – Luga rajoonis, Oranienbaumi rajoonis, Jamburgi rajoonis, kus oli ligi 130 kolhoosi, umbes 22 000 eesti rahvusest elanikku.