In this task you are given a passage in Bulgarian as the input content. You are expected to generate a suitable title for the passage which accurately summarizes the contents of the passage. The input is provided in the form of a long passage comprising of multiple sentences. The output should be restricted to a maximum of 20 words which describe the passage and its contents. The output can include words from the passage.

Q: Content:Дали от новия Общ устройствен план (ОУП) на Копривщица ще отпаднат думите архитектурно-исторически резерват? Което пък ще доведе до свалянето на т. нар. охранителна зона, в която не може да се строи, което пък на свой ред ще отвърже ръцете на предприемчиви бизнесмени за строителство... Около това се изпокараха тази сутрин пред Нова тв общинари, които опитват да прокарат именно такова решение, местният заинтересован бизнесмен и кметът. Според притесненията на хората предприемачът Радослав Йовков градът да се разширява жилищно и промишлено, да се възстанови ски пистата, а в промишлената зона да се строи високо - над 15 м кота корниз. Председателят на ОС Рашко Христов (ГЕРБ) каза, че поводът да атакуват статута на града си е всъщност, за да внесат нов ОУП, защото общината въобще не е имала такъв досега. Решението не е за отнемане на статут, а да се извършат промени в общия устройствен план, които да бъдат внесени за ново разглеждане. Никой не иска да отменя статута на град Копривщица... Планът, който се предлага да се приеме, дава възможност в зоните, където няма архитектурни ценности, да може той да се развива. В последните 30 години градът е подвластен на едно постановление от 1971 г., изреди неудачите, срещу които доблестно се борят общинарят. На прекия въпрос - ще има ли конферентен туризъм и строителство, той отговори: това би трябвало да се строи в новите зони, които би следвало да се предвидят в ОУП. На всичкото отгоре охранителната зона (която връзва ръцете за строителство в китното градче, б.р.) била приета с протокол от 2008 г., не е синхронизирана със съответните министерства и не е правен факт, наблегна Христов, който ще иска та дя бъде тотално актуализирана... ревизирана. В своя защита Христов изтъкна, че преди 150 години градът е бил 12 000 жители, през 1985 г. - 3200, а в момента е около 2200 души. Хората бягали, а се разширявали единствено гробищата. Радослав Йовков – бизнесменът, за когото се твърди, че е двигател на въпросните процеси в общинския съвет, каза, че е човекът, който никога и никъде не е заявявал, че иска обликът на гр. Копривщица да бъде променен. Дори напротив - щял да се съпротивява. Той нарече кмета Генчо Герданов, който е против неговите инвестиционни намерения, лъжливото краварче. Йовков обвинява градоначалника, че той разрешавал строителство в защитената зона и дори помоли тв екипа да им го покаже. Кметът Генчо Герданов на свой ред също обяви, че ще направи всичко възможно Копривщица да продължи да привлича с облика и архитектурата си хора от цял свят. Всички инвеститори са добре дошли в Копривщица – притеснява ме фактът, че ОС е гласувал да отпадне като дефиниция „архитектурно-исторически резерват“ - да не отпаднат някои забрани, които са залегнали в това решение на МС, каза Герданов. От думите на предприемача Йовков пък стана ясно, че той иска в новия устройствен план да бъдат предвидени подходящи зони – в тях да се развива туризъм, спорт, култура и „евентуално нови жилищни райони“. Той се възпротивил също така, че „не сме индианци, за да живеем в резерват“ - не харесва тази дума. Дали ще стане с малко бИтон, или много бИон, бИтон ще има, заключи пък пред камерата представител на туристическия бранш.

A: Общинари от Копривщица искат бетон да се лее свободно
****
Q: Content:Ако си търсите стилен постер за дома, попаднахте на правилното място. FreeVintagePosters.Com е онлайн колекция от безплатни винтидж афиши за политическа пропаганда, реклами на напитки, авиокомпании, спортни мероприятия, природни забележителности, филми и какво ли още не. Шейсетарската визия никога не са били толкова достъпна, насладете се на любимите ни постери в галерията им пускайте принтера!

A: Този сайт предлага легално сваляне на безплатни постери
****
Q: Content:Ревизионизмът, исторически феномен, враждебен на марксизма   От възникването на работническото движение до ден-днешен вътре в него се води напрегната борба между две течения, революционното и опортюнистическото.   В хода на историята опортюнизмът приемаше различни и многобройни лица, маскираше се под „ляво крило“ и под дясно крило.   Тази статия се занимава с дясното крило на опортюнизма или ревизионизма, заложил основите на политическото течение, известно днес като социалдемокрация, природата на което през 20-ти век беше подложена на мутация и от течение в работническото движение се превърна в политическо движение, което е безкомпромисен защитник и съществена крепост на монополистичния капитализъм. Ревизионизмът се появява в последните години на 19-ти век, когато след смъртта на Фридрих Енгелс в социалистическото движение започва открита война, възглавена от немеца Едуард Бернщайн, чийто афоризъм „движението е всичко, крайната цел – нищо“ стана знаме на последователите на ревизионистичната теория и нейната политическа практика.   Ленин спори с тези възгледи: „… с тази крилата фраза Бернщайн изразява същността на ревизионизма по-добре от многото си дълги разсъждения. От случай към случай определят поведението си, приспособяват се към събитията на деня, към повратливостта на политическите нищожества, забравят коренните интереси на работническата класа и основните черти на целия капиталистически строй, на цялата капиталистическа еволюция, жертват тези коренни интереси заради действителните или предполагаемите изгоди на момента, – такава е ревизионистичната политика. И от самата същност на тази политика произтича с очевидност, че тя може да приема безкрайно разнообразни форми и че всеки колкото и да е „нов“ въпрос, колкото и да е неочакван и непредвидим обратът на събитията, макар този обрат само в миниатюрна степен и за много малък срок да променя основната линия на развитие, – неизбежно ще предизвиква винаги едни или други разновидности на ревизионизма“.  Ревизионизмът, твърдейки че е станала радикална промяна на обществено-икономическите условия, се прояви като течение, открито враждебно на марксизма, отричайки основните постулати на марксистката наука: В сферата на философията те излизаха с отрицание на нейния партиен и класов характер, следвайки на буксир след буржоазната „наука“ и хващайки се за „неокантианските“ теоретици.  В областта на икономиката те отричаха теорията на стойността, закона за капиталистическото натрупване и закона за абсолютното и относителното обедняване на работническата класа в новите условия на капитализма.   Беше заявено, че концентрацията и стесняването на дребното производство от едрото в селското стопанство не се случва навсякъде.   Те защитаваха тезата за това, че в търговията и промишлеността процесът на концентрация на собствеността протича крайно бавно.   Те казваха, че едрите капиталистически компании ще спрат с анархията в производството и по този начин автоматично ще доведат до намаляване на противоречията между наемните работници и буржоазията. В областта на политиката ревизионизмът се опита да преразгледа това, което действително е основата на марксизма – учението за класовата борба.   Политическата свобода, демокрацията и всеобщото избирателно право ще унищожат почвата за класова борба – говорят ни ревизионистите.   Тъй като – продължават те – доколкото в демокрацията господства „волята на мнозинството“, не трябва нито да гледаме на държавата като на орган на класово господство, нито да се отказваме от съюз с прогресивната, социал-реформаторска буржоазия срещу реакцията. За Ленин ревизионизмът – преразглеждането на марксизма – е едно от най-главните, ако не и най-главното, проявления на буржоазното влияние върху работническата класа и буржоазно развращаване на наемния труд.  В своята работа „Крахът на II Интернационал“ той дава следната оценка на опортюнизма:   „Опортюнизмът е принасяне в жертва на временните интереси на нищожно малцинство работници коренните интереси на масите или, другояче казано, съюз на част от работниците с буржоазията срещу масата на работническата класа.“.  Факт е, че идеологията е отражение в съзнанието на хората на обективно съществуващи социални условия и главно – отражение на господстващите производствени отношения.   По този начин, както смята Ленин, ясно се изографисват историческите корени на феномена на ревизионизма и неговата класова природа.   „… във всяка капиталистическа страна редом до работническата класа винаги стоят широки слоеве от дребна буржоазия, дребни стопани. Капитализмът се е родил и постоянно се ражда от дребното производство. Цял ред „средни слоеве“ неминуемо отново се създава от капитализма(…) Тези нови дребни производители също неминуемо отново се захвърлят в редиците на наемния труд. Съвършено естествено е, че дребнобуржоазния мироглед отново и отново се просмуква в редовете на широките работнически партии. Съвършено ясно е, че така трябва да бъде и ще бъде винаги чак до победата на социалистическата революция…“  Накратко, марксизмът-ленинизмът подчертава три съществени особености на десния опортюнизъм или ревизионизма:  1. Ревизионизмът е международно явление, тъй като е социален продукт на определена историческа епоха.  2. Ревизионизмът редовно се появява в работническите партии, отчитайки цикличния характер на капиталистическото развитие, и може да приема различни форми.  3. Десният опортюнизъм, преразглеждайки основните остулати на марксизма, изкривява революционния характер на работническата партия, отклонявайки я от нейната основна цел: разрушаването на икономическата и политическата власт на буржоазията.   Характеризирайки реформистката политическа практика, произтичаща от теоретичните положения на ревизионизма, Ленин доказва, че буржоазията с едната си ръка дава реформи, а с другата винаги си ги взима обратно, свежда ги до нищо, използва ги за поробване на работниците, за разделянето им на отделни групи и за увековечаване на наемното робство.   Затова реформизмът, дори тогава, когато е напълно искрен, на практика се превръща в оръдие, с помощта на което буржоазията подкупва и обезсилва работниците.   Опитът на всички страни показва, че работниците, доверили се на реформистите, винаги се оказват излъгани. автори: Раул Мартинес и Рамон Лопес, ЦК на Комунистическата партия на народите на Испания

A:
Социалдемокрацията — оръдие на управляващата олигархия
****
