title: Rozhodnutie Rady 2014/482/SZBP z  22. júla 2014 , ktorým sa mení rozhodnutie 2012/392/SZBP o misii Európskej únie v rámci SBOP v Nigeri (EUCAP Sahel Niger)

text:
               23.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 217/31

         ROZHODNUTIE RADY 2014/482/SZBP
   z 22. júla 2014,
   ktorým sa mení rozhodnutie 2012/392/SZBP o misii Európskej únie v rámci SBOP v Nigeri (EUCAP Sahel Niger)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 28, článok 42 ods. 4 a článok 43 ods. 2,
   so zreteľom na návrh vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku,
   keďže:

               (1)

               Rada 16. júla 2012 prijala rozhodnutie 2012/392/SZBP (1), ktoré stráca účinnosť 15. júla 2014.

               (2)

               Rada 28. októbra 2013 prijala rozhodnutie 2013/533/SZBP (2), ktorým sa stanovuje referenčná suma na obdobie do 15. júla 2014.

               (3)

               Politický a bezpečnostný výbor (PBV) 28. marca 2014 odporučil predĺžiť misiu Európskej únie v rámci SBOP v Nigeri (EUCAP Sahel Niger) o obdobie dvoch rokov v súlade so strategickým prieskumom.

               (4)

               Vysokej predstaviteľke Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (VP) bol 2. mája 2014 doručený list nigerských orgánov, v ktorom podporujú predĺženie misie EUCAP Sahel Niger o obdobie dvoch rokov.

               (5)

               Misia EUCAP Sahel Niger sa uskutoční v situácii, ktorá sa môže zhoršiť a mohla by brániť dosiahnutiu cieľov vonkajšej činnosti Únie uvedených v článku 21 Zmluvy o Európskej únii,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Rozhodnutie 2012/392/SZBP sa mení takto:

               1.

               Články 2 a 3 sa nahrádzajú takto:
               „Článok 2
               Ciele
               V kontexte vykonávania stratégie Európskej únie pre bezpečnosť a rozvoj v regióne Sahel sa misia EUCAP Sahel Niger zameriava na to, aby sa ňou nigerským orgánom umožnilo vymedziť a realizovať ich vlastnú národnú bezpečnostnú stratégiu. Misia EUCAP Sahel Niger sa tiež zameria na prispievanie k rozvoju integrovaného, multidisciplinárneho, koherentného, udržateľného prístupu založeného na ľudských právach medzi rôznymi nigerskými bezpečnostnými aktérmi v boji proti terorizmu a organizovanej trestnej činnosti.
               Článok 3
               Úlohy
               1.   Na splnenie cieľov stanovených v článku 2 misia EUCAP Sahel Niger:

                           a)

                           je pripravená podporiť vymedzenie a vykonávanie nigerskej bezpečnostnej stratégie a zároveň radí a pomáha pri vykonávaní bezpečnostného rozmeru nigerskej stratégie pre bezpečnosť a rozvoj na severe;

                           b)

                           uľahčuje koordináciu regionálnych a medzinárodných projektov podporujúcich Niger v boji proti terorizmu a organizovanej trestnej činnosti;

                           c)

                           posilňuje právny štát prostredníctvom rozvoja kapacít vyšetrovania trestnej činnosti a v tomto kontexte vypracováva a vykonáva adekvátne programy odbornej prípravy;

                           d)

                           podporuje posilnenie udržateľnosti nigerských bezpečnostných a obranných síl;

                           e)

                           prispieva k identifikácii, plánovaniu a vykonávaniu projektov v oblasti bezpečnosti.

                     2.   Misia EUCAP Sahel Niger sa zameriava na činnosti uvedené v odseku 1, ktoré prispievajú k zlepšeniu kontroly nad územím Nigeru, a to aj prostredníctvom koordinácie s nigerskými ozbrojenými silami.
               3.   Misia EUCAP Sahel Niger neplní žiadnu výkonnú funkciu.“

               2.

               Článok 4 sa mení takto:

                           a)

                           Odsek 3 sa nahrádza takto:
                           „3.   Misia EUCAP Sahel Niger je štruktúrovaná v súlade s plánovacími dokumentmi.“

                           b)

                           Odsek 4 sa vypúšťa.

               3.

               Článok 6 sa mení takto:

                           a)

                           Vkladá sa tento odsek:
                           „1a.   Vedúci misie zastupuje misiu EUCAP Sahel Niger v operačnej oblasti. Vedúci misie môže v rámci svojej celkovej zodpovednosti delegovať riadiace úlohy týkajúce sa personálu a finančných záležitostí na členov personálu misie EUCAP Sahel Niger.“

                           b)

                           Odsek 3 sa nahrádza takto:
                           „3.   Vedúci misie vydáva pokyny všetkým členom personálu misie EUCAP Sahel Niger vrátane podpornej zložky v Bruseli s cieľom účinne viesť misiu EUCAP Sahel Niger na mieste pôsobenia a na základe strategických pokynov civilného veliteľa operácie zabezpečuje jej koordináciu a každodenné riadenie.“

                           c)

                           Odseky 4 a 8 sa vypúšťajú.

               4.

               V článku 7 sa odsek 4 nahrádza takto:
               „4.   Podmienky zamestnania a práva a povinnosti medzinárodného a miestneho personálu sa ustanovia v zmluvách, ktoré sa uzavrú medzi misiou EUCAP Sahel Niger a dotknutým členom personálu.“

               5.

               V článku 11 sa odsek 5 nahrádza takto:
               „5.   Vedúci misie zabezpečuje ochranu utajovaných skutočností EÚ v súlade s rozhodnutím Rady 2013/488/EÚ (3).

                  (3)  Rozhodnutie Rady (2013/488/EÚ) z 23. septembra 2013 o bezpečnostných predpisoch na ochranu utajovaných skutočností (Ú. v. EÚ L 274, 15.10.2013, s. 1).“"

               6.

               Vkladá sa tento článok:
               „Článok 12a
               Právne dojednania
               V miere potrebnej na vykonávanie tohto rozhodnutia má misia EUCAP Sahel Niger právomoc obstarávať služby a dodávky, uzatvárať zmluvy a administratívne dojednania, zamestnávať personál, vlastniť bankové účty, nadobúdať majetok a užívať ho, plniť si záväzky a vystupovať pred súdom ako účastník konania.“

               7.

               Článok 13 sa nahrádza takto:
               „Článok 13
               Finančné dojednania
               1.   Referenčná suma určená na pokrytie výdavkov spojených s misiou EUCAP Sahel Niger na obdobie od 16. júla 2012 do 31. októbra 2013 je 8 700 000 EU.
               Referenčná suma určená na pokrytie výdavkov spojených s misiou EUCAP Sahel Niger na obdobie od 1. novembra 2013 do 15. júla 2014 je 6 500 000 EUR.
               Referenčná suma určená na pokrytie výdavkov spojených s misiou EUCAP Sahel Niger na obdobie od 16. júla 2014 do 15. júla 2015 je 9 155 000 EUR.
               2.   Všetky výdavky sa spravujú v súlade s postupmi a pravidlami, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie. Štátni príslušníci tretích štátov a štátni príslušníci hostiteľskej krajiny môžu predkladať ponuky do verejnej súťaže. S podmienkou súhlasu Komisie môže misia EUCAP Sahel Niger uzavierať technické dojednania s členskými štátmi, hostiteľským štátom, zúčastnenými tretími štátmi a inými medzinárodnými aktérmi, pokiaľ ide o poskytovanie vybavenia, služieb a priestorov pre misiu EUCAP Sahel Niger.
               3.   Misia EUCAP Sahel Niger zodpovedá za plnenie svojho rozpočtu. Misia EUCAP Sahel Niger na tento účel podpíše dohodu s Komisiou.
               4.   Bez toho, aby bola dotknutá Dohoda medzi Európskou úniou a Nigerskou republikou o štatúte misie Európskej únie SBOP v Nigeri (EUCAP Sahel Niger) (4), je misia EUCAP Sahel Niger zodpovedná za všetky nároky a záväzky vyplývajúce z vykonávania svojho mandátu, ktorý sa začína 16. júla 2014, okrem nárokov, ktoré sa týkajú závažného porušenia povinností zo strany vedúceho misie, za ktoré nesie osobnú zodpovednosť.
               5.   Vykonávaním finančných dojednaní nie je dotknutá hierarchia velenia stanovená v článkoch 4, 5 a 6, ani operačné požiadavky misie EUCAP Sahel Niger vrátane kompatibility vybavenia a interoperability jej tímov.
               6.   Výdavky sa považujú za oprávnené od 16. júla 2012.

                  (4)  Ú. v. EÚ L 242, 11.9.2013, s. 2.“"

               8.

               Vkladá sa tento článok:
               „Článok 13a
               Projektová skupina
               1.   Misia EUCAP Sahel Niger má projektovú skupinu na určovanie a vykonávanie projektov. Misia EUCAP Sahel Niger podľa potreby uľahčuje projekty, ktoré na vlastnú zodpovednosť vykonávajú členské štáty a tretie štáty v oblastiach súvisiacich s mandátom misie EUCAP Sahel Niger a na podporu jej cieľov, a poskytuje v tejto súvislosti poradenstvo.
               2.   Misia EUCAP Sahel Niger je oprávnená použiť finančné príspevky členských štátov alebo tretích štátov na vykonávanie určeného projektu, ktorý konzistentne dopĺňa ostatné činnosti misie EUCAP Sahel Niger, v týchto dvoch prípadoch:

                           a)

                           projekt je uvedený vo výkaze rozpočtového dopadu k tomuto rozhodnutiu alebo

                           b)

                           projekt sa do výkazu rozpočtového dopadu zahrnie v priebehu misie EUCAP Sahel Niger prostredníctvom úpravy rozpočtového dopadu na žiadosť vedúceho misie.

                     Misia EUCAP Sahel Niger uzavrie s prispievajúcimi štátmi dohodu, ktorá zahŕňa najmä osobitné postupy, pokiaľ ide o reakciu na sťažnosti tretích strán týkajúcu sa škôd vzniknutých konaním alebo opomenutím, ktoré spôsobila misia EUCAP Sahel Niger pri nakladaní s prostriedkami, ktoré poskytli tieto štáty. Prispievajúce štáty nesmú v žiadnom prípade brať Úniu alebo VP na zodpovednosť za konanie misie EUCAP Sahel Niger alebo opomenutie z jej strany pri využívaní finančných prostriedkov, ktoré tieto štáty poskytli.
               3.   Prijatie finančných príspevkov tretích štátov na projektovú skupinu odsúhlasuje PBV.“

               9.

               V článku 15 sa spojenie „s rozhodnutím 2011/292/EÚ“ nahrádza spojením „s rozhodnutím 2013/488/EÚ“.

               10.

               V článku 16 sa druhý odsek nahrádza takto:
               „Uplatňuje sa do 15. júla 2016.“

         Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.
   Uplatňuje sa od 16. júla 2014.

      V Bruseli 22. júla 2014

            Za Radu

            predsedníčka

         C. ASHTON

      (1)  Rozhodnutie Rady 2012/392/SZBP zo 16. júla 2012 o misii Európskej únie v rámci SBOP v Nigeri (EUCAP Sahel Niger) (Ú. v. EÚ L 187, 17.7.2012, s. 48).

      (2)  Rozhodnutie Rady 2013/533/SZBP z 28. októbra 2013, ktorým sa mení rozhodnutie 2012/392/SZBP o misii Európskej únie v rámci SBOP v Nigeri (EUCAP Sahel Niger) (Ú. v. EÚ L 288, 30.10.2013, s. 68).


title: 2008/438/ES,Euratom: Rozhodnutie Rady a Komisie zo 14. mája 2008 o uzavretí protokolu k Dohode o stabilizácii a pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Bývalou juhoslovanskou republikou Macedónsko na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska k Európskej únii

text:
               13.6.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 155/15

      ROZHODNUTIE RADY A KOMISIE

   zo 14. mája 2008
   o uzavretí protokolu k Dohode o stabilizácii a pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Bývalou juhoslovanskou republikou Macedónsko na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska k Európskej únii
   (2008/438/ES, Euratom)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE A KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 310 v spojení s jej článkom 300 ods. 2 prvým pododsekom druhou vetou a článkom 300 ods. 3 druhým pododsekom,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, a najmä na jej článok 101 druhý odsek,
   so zreteľom na Akt o pristúpení Bulharska a Rumunska, a najmä na jeho článok 6 ods. 2,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu (1),
   so zreteľom na súhlas Rady podľa článku 101 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu,
   keďže:

               (1)

               Protokol k Dohode o stabilizácii a pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Bývalou juhoslovanskou republikou Macedónsko na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska k Európskej únii bol podpísaný v mene Európskeho spoločenstva a členských štátov dňa 18. februára 2008 v súlade s rozhodnutím Rady 2008/273/ES (2).

               (2)

               Do nadobudnutia jeho platnosti sa protokol vykonáva predbežne od dátumu pristúpenia.

               (3)

               Tento protokol by sa mal uzavrieť,

         ROZHODLI TAKTO:
   Článok 1
   Týmto sa v mene Európskeho spoločenstva, Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu a členských štátov schvaľuje Protokol k Dohode o stabilizácii a pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Bývalou juhoslovanskou republikou Macedónsko na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska k Európskej únii.
   Text protokolu je pripojený k tomuto rozhodnutiu (3).
   Článok 2
   Predseda Rady v mene Európskeho spoločenstva a jeho členských štátov uloží schvaľovacie listiny ustanovené v článku 11 protokolu. Predseda Komisie uloží schvaľovaciu listinu v mene Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu.

      V Bruseli 14. mája 2008

            Za Radu

            predseda

         A. BAJUK

            Za Komisiu

            predseda

         José Manuel BARROSO

      (1)  Súhlas z 23. apríla 2008 (zatiaľ neuverejnený v úradnom vestníku).

      (2)  Ú. v. EÚ L 99, 10.4.2008, s. 1.

      (3)  Ú. v. EÚ L 99, 10.4.2008, s. 2.


title: Rozhodnutie Stáleho výboru štátov EZVO č. 1/2011/SC z  29. septembra 2011 v súvislosti s auditom programov a projektov v rámci finančného mechanizmu (2009 – 2014)

text:
               22.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 341/67

         ROZHODNUTIE STÁLEHO VÝBORU ŠTÁTOV EZVO
   č. 1/2011/SC
   z 29. septembra 2011
   v súvislosti s auditom programov a projektov v rámci finančného mechanizmu (2009 – 2014)
   STÁLY VÝBOR ŠTÁTOV EZVO,
   so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore (ďalej len „Dohoda o EHP“),
   so zreteľom na Dohodu medzi Európskou úniou, Islandom, Lichtenštajnským kniežatstvom a Nórskym kráľovstvom o finančnom mechanizme EHP na obdobie rokov 2009 – 2014,
   so zreteľom na protokol 38b o finančnom mechanizme EHP, ktorý bol uvedenou Dohodou medzi Európskou úniou, Islandom, Lichtenštajnským kniežatstvom a Nórskym kráľovstvom o finančnom mechanizme EHP na obdobie rokov 2009 – 2014 vložený do Dohody o EHP,
   so zreteľom na Dohodu medzi Nórskym kráľovstvom a Európskou úniou o nórskom finančnom mechanizme na obdobie rokov 2009 – 2014,
   so zreteľom na rozhodnutie Stáleho výboru štátov EZVO č. 5/2010/SC z 9. decembra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie Stáleho výboru č. 4/2004/SC, ktorým bol zriadený Výbor pre finančný mechanizmus (1),
   so zreteľom na rozhodnutie Stáleho výboru štátov EZVO č. 6/2010/SC z 9. decembra 2010, ktorým sa rozširujú úlohy Úradu pre finančný mechanizmus EHP a nórsky finančný mechanizmus (2),
   so zreteľom na rozhodnutie Výboru Dozorného úradu EZVO a Súdu EZVO č. 5/2002 z 23. októbra 2002 o mandáte Rady audítorov EZVO (štáty EZVO, ktoré sú aj členmi Európskeho hospodárskeho priestoru, teda Island, Nórsko, Lichtenštajnsko),
   ROZHODOL TAKTO:
   Článok 1
   Rada audítorov bude pôsobiť ako najvyšší orgán pre audit programov a projektov v rámci finančného mechanizmu 2009 – 2014 (ďalej „finančný mechanizmus EHP“). To zahŕňa audit programov a projektov v štátoch prijímajúcich prostriedky, audit riadenia programov a projektov štátmi prijímajúcimi prostriedky a audit uplatňovania finančného mechanizmu EHP. Rada audítorov takisto bude uskutočňovať audit úradu pre finančný mechanizmus s ohľadom na finančný mechanizmus EHP.
   Článok 2
   Rada audítorov pozostáva zo štátnych príslušníkov štátov EZVO, ktoré sú zmluvnou stranou Dohody o EHP, a prednostne z členov najvyšších kontrolných inštitúcií v štátoch EZVO. Musia byť úplne nezávislí. Pracovník EZVO nemôže byť vymenovaný za audítora, pokiaľ neuplynie obdobie troch rokov od ukončenia jeho zamestnania v inštitúcii EZVO.
   Článok 3
   Členmi Rady audítorov vykonávajúcimi audit podľa článku 1 sú tie isté osoby ako osoby vymenované rozhodnutím Výboru Dozorného úradu EZVO a Súdu EZVO č. 1 z 26. mája 2010 o menovaní členov Rady audítorov EZVO (Island, Nórsko, Lichtenštajnsko), pričom sú vymenovaní na to isté funkčné obdobie, ako je stanovené v uvedenom rozhodnutí. Členmi Rady audítorov vykonávajúcimi audit podľa článku 1 sú po uplynutí ich funkčného obdobia osoby vymenované rozhodnutím Výboru Dozorného úradu EZVO a Súdu EZVO.
   Článok 4
   Členovia Rady audítorov sú pri výkone svojej funkcie úplne nezávislí.
   Článok 5
   Členovia Rady audítorov budú úzko spolupracovať s osobou alebo osobami poverenými vykonávaním auditu v rámci nórskeho finančného mechanizmu na obdobie rokov 2009 – 2014 pri auditoch činností, ktoré sa vzťahujú na oba finančné mechanizmy.
   Článok 6
   Náklady vhodných a primeraných auditov budú financované z administratívneho rozpočtu finančného mechanizmu EHP, ako je uvedené v článku 1. Na základe príslušného návrhu rozpočtu zo strany Rady audítorov a odporúčania Výboru pre finančný mechanizmus sa stály výbor dohodne na sume, ktorá bude pridelená na tento účel.
   Článok 7
   Rada audítorov môže poveriť externých odborníkov, aby jej pomáhali. Externí odborníci musia spĺňať tie isté požiadavky nezávislosti ako členovia Rady audítorov, a rovnako plniť aj povinnosť spolupráce stanovenú v článku 6.
   Článok 8
   Rada audítorov bude informovať Výbor pre finančný mechanizmus a podávať správy Stálemu výboru štátov EZVO o audite uvedenom v článku 1. Môže predložiť návrhy opatrení.
   Článok 9
   Rada audítorov navrhne v súvislosti s auditom uvedeným v článku 1 vlastné referenčné rámce a po porade s Výborom pre finančný mechanizmus ich predloží na schválenie Stálemu výboru štátov EZVO.
   Článok 10
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť bezodkladne.
   Článok 11
   Toto rozhodnutie sa uverejní v oddiele EHP Úradného vestníka Európskej únie a v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie.

      V Bruseli 29. septembra 2011

            Za stály výbor

            predseda

         Kurt JÄGER

            generálny tajomník

         Kåre BRYN

      (1)  Ú. v. EÚ L 78, 24.3.2011, s. 57.

      (2)  Ú. v. EÚ L 78, 24.3.2011, s. 58.


title: Rozhodnutie Rady 2012/308/SZBP z  26. apríla 2012 o pristúpení Európskej únie k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii

text:
               15.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 154/1

         ROZHODNUTIE RADY 2012/308/SZBP
   z 26. apríla 2012
   o pristúpení Európskej únie k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 37 v spojení s článkom 31 ods. 1,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej články 209 a 212 v spojení s článkom 218 ods. 6 písm. a) a ods. 8 druhým pododsekom,
   so zreteľom na spoločný návrh vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku a Európskej komisie,
   so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu,
   keďže:

               (1)

               Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii (ďalej len „zmluva“) bola podpísaná 24. februára 1976 zástupcami Indonézskej republiky, Malajzie, Filipínskej republiky, Singapurskej republiky a Thajského kráľovstva. Odo dňa podpísania sa zmluvnými stranami tejto zmluvy stali tiež tieto krajiny: Brunejsko-darussalamský štát, Kambodžské kráľovstvo, Laoská ľudovodemokratická republika, Barma/Mjanmarsko, Vietnamská socialistická republika, Nezávislý štát Papua-Nová Guinea, Čínska ľudová republika, Indická republika, Japonsko, Pakistanská islamská republika, Kórejská republika, Ruská federácia, Nový Zéland, Mongolsko, Austrálsky zväz, Francúzska republika, Východotimorská demokratická republika, Bangladéšska ľudová republika, Srílanská demokratická socialistická republika, Kórejská ľudovodemokratická republika, Spojené štáty americké, Turecká republika a Kanada.

               (2)

               Cieľom zmluvy je podporovať mier, stabilitu a spoluprácu v regióne. Na tento účel zmluva vyzýva na urovnanie sporov mierovými prostriedkami, zachovanie mieru, prevenciu konfliktov a posilnenie bezpečnosti v juhovýchodnej Ázii. Pravidlá a zásady ustanovené v zmluve sú v súlade s cieľmi spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky Únie.

               (3)

               Zmluva okrem toho obsahuje ustanovenia o posilnení spolupráce v hospodárskej, obchodnej, sociálnej, technickej a vedeckej oblasti, ako aj o urýchlení hospodárskeho rastu v regióne prostredníctvom podpory širšieho využitia poľnohospodárstva a priemyslu národov juhovýchodnej Ázie, ich obchodného rozmachu a zlepšenia hospodárskej infraštruktúry. Zmluva tak podporuje spoluprácu s rozvojovými krajinami v tomto regióne, ako aj hospodársku, finančnú a technickú spoluprácu s inými ako rozvojovými krajinami.

               (4)

               Rada na svojom zasadaní, ktoré sa konalo 4. až 5. decembra 2006, poverila predsedníctvo a Komisiu, aby vyjednali pristúpenie Únie a Európskeho spoločenstva k zmluve.

               (5)

               Listom zo 7. decembra 2006 Únia a Európske spoločenstvo informovali Kambodžu ako koordinátora organizácie ASEAN pre vzťahy s Úniou o rozhodnutí požiadať o pristúpenie k zmluve s výhradou dojednaní uvedených v liste.

               (6)

               Thajsko ako vtedajší predsednícky štát organizácie ASEAN vyhlásilo 28. mája 2009 súhlas všetkých štátov v juhovýchodnej Ázii s pristúpením Únie a Európskeho spoločenstva po nadobudnutí platnosti tretieho protokolu k zmluve.

               (7)

               Tretí protokol k zmluve, ktorý bol podpísaný 23. júla 2010, umožňuje pristúpenie regionálnych organizácií k zmluve.

               (8)

               Tretí protokol k zmluve nadobudol platnosť a Únia by preto mala k zmluve pristúpiť,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   V mene Únie sa týmto schvaľuje pristúpenie Únie k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii.
   Znenia zmluvy a jej troch pozmeňujúcich a doplňujúcich protokolov, ako aj listiny o pristúpení Únie k zmluve sú pripojené k tomuto rozhodnutiu.
   Článok 2
   Rada týmto poveruje vysokú predstaviteľku Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku, aby v mene Európskej únie podpísala a uložila listinu o pristúpení Únie k zmluve.
   Článok 3
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Luxemburgu 26. apríla 2012

            Za Radu

            predseda

         M. BØDSKOV

      PREKLAD
      Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii
      Indonézia 24. februára 1976
      Vysoké zmluvné strany:
      VEDOMÉ SI existujúcich historických, geografických a kultúrnych väzieb, ktoré spojili ich národy,
      USILUJÚC SA o podporu mieru a stability v regióne prostredníctvom trvalého záväzku dodržiavať spravodlivosť a zásady právneho štátu a o posilnenie regionálnej stability v rámci svojich vzťahov,
      ŽELAJÚC SI posilniť mier, priateľstvo a vzájomnú spoluprácu v otázkach týkajúcich sa juhovýchodnej Ázie v súlade s duchom a zásadami Charty Organizácie Spojených národov, desiatimi princípmi prijatými na ázijsko-africkej konferencii v Bandungu 25. apríla 1955, vyhlásením Združenia štátov juhovýchodnej Ázie podpísaným v Bangkoku 8. augusta 1967 a vyhlásením podpísaným v Kuala Lumpure 27. novembra 1971,
      PRESVEDČENÉ, že urovnávanie nezhôd či sporov medzi ich krajinami by sa malo uskutočňovať na základe racionálnych, efektívnych a dostatočne flexibilných postupov, ktoré zabránia vzniku negatívnych postojov, ktoré by mohli ohroziť alebo zabrániť spolupráci,
      PRESVEDČENÉ o potrebe spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi, tak v juhovýchodnej Ázii, ako aj mimo nej, pri šírení svetového mieru, stability a harmónie,
      SA SLÁVNOSTNE DOHODLI, že uzatvoria túto zmluvu o priateľstve a spolupráci:
      1.1.1.1.   KAPITOLA I: ÚČEL A ZÁSADY
      Článok 1
      Účelom tejto zmluvy je presadzovať mier, trvalé priateľstvo a spoluprácu medzi ich národmi, ktoré by posilnilo ich stabilitu, solidaritu a bližšie vzťahy.
      Článok 2
      Vo vzájomných vzťahoch sa vysoké zmluvné strany budú riadiť týmito základnými zásadami:

                  a)

                  vzájomný rešpekt pre nezávislosť, zvrchovanosť, rovnosť, územnú celistvosť a národnú identitu všetkých národov;

                  b)

                  právo každého štátu, aby rozhodoval o svojej národnej existencii bez vonkajšieho zasahovania, rozvratnej činnosti alebo nátlaku;

                  c)

                  vzájomné nezasahovanie do vnútorných vecí;

                  d)

                  urovnávanie nezhôd či sporov mierovými prostriedkami;

                  e)

                  zrieknutie sa hrozby silou alebo použitia sily;

                  f)

                  účinná vzájomná spolupráca.

            1.1.1.2.   KAPITOLA II: PRIATEĽSTVO
      Článok 3
      Pri plnení účelu tejto zmluvy sa vysoké zmluvné strany budú usilovať o rozvoj a posilnenie tradičných, kultúrnych a historických väzieb priateľstva, dobrého susedstva a spolupráce, ktoré ich navzájom spájajú, a plniť v dobrej viere záväzky prijaté v rámci tejto zmluvy. S cieľom podporiť vzájomné porozumenie budú vysoké zmluvné strany podporovať a uľahčovať komunikáciu a styk medzi svojimi národmi.
      1.1.1.3.   KAPITOLA III: SPOLUPRÁCA
      Článok 4
      Vysoké zmluvné strany budú podporovať aktívnu spoluprácu v hospodárskej, sociálnej, technickej, vedeckej a administratívnej oblasti, ako aj vo veciach spoločných ideálov a cieľov svetového mieru a stability v regióne a všetkých ostatných veciach spoločného záujmu.
      Článok 5
      V súlade s článkom 4 vysoké zmluvné strany vyvinú maximálne úsilie na multilaterálnej a bilaterálnej úrovni na základe rovnosti, nediskriminácie a vzájomného prospechu.
      Článok 6
      Vysoké zmluvné strany budú spolupracovať pri urýchlení hospodárskeho rastu v regióne na účel posilnenia základov pre prosperujúce a mierumilovné spoločenstvo národov juhovýchodnej Ázie. Na tento účel budú podporovať širšie využitie ich poľnohospodárstva a priemyslu, rozmach ich obchodu a zlepšenie ich hospodárskej infraštruktúry pre vzájomný prospech svojich národov. V tejto súvislosti budú pokračovať v úsilí o nájdenie všetkých možností úzkej a prínosnej spolupráce s ďalšími štátmi, ako aj s medzinárodnými a regionálnymi organizáciami mimo regiónu.
      Článok 7
      Vysoké zmluvné strany na účely dosiahnutia sociálnej spravodlivosti a zvýšenia životnej úrovne obyvateľstva v regióne posilnia hospodársku spoluprácu. Na tento účel prijmú primerané regionálne stratégie pre hospodársky rozvoj a vzájomnú pomoc.
      Článok 8
      Vysoké zmluvné strany sa budú usilovať o čo najužšiu spoluprácu v najširšej miere a budú sa snažiť vzájomne si pomáhať prostredníctvom vzdelávacích a výskumných zariadení v sociálnej, kultúrnej, technickej, vedeckej a administratívnej oblasti.
      Článok 9
      Vysoké zmluvné strany sa budú usilovať o posilnenie spolupráce, ktorá bude napomáhať mier, harmóniu a stabilitu v regióne. Na tento účel budú vysoké zmluvné strany udržiavať pravidelný kontakt a navzájom konzultovať medzinárodné a regionálne otázky s cieľom koordinovať svoje názory, činnosti a politiky.
      Článok 10
      Žiadna vysoká zmluvná strana sa akýmkoľvek spôsobom alebo formou nebude podieľať na akejkoľvek činnosti, ktorá predstavujú ohrozenie politickej a hospodárskej stability, zvrchovanosti a územnej celistvosti inej vysokej zmluvnej strany.
      Článok 11
      Vysoké zmluvné strany sa v záujme zachovania národnej identity budú usilovať o posilnenie národnej stability v politickej, hospodárskej, socio-kultúrnej a bezpečnostnej oblasti v súlade s ich ideálmi a cieľmi, bez vonkajšieho zásahu alebo vnútornej podvratnej činnosti.
      Článok 12
      Vysoké zmluvné strany v ich úsilí o dosiahnutie regionálnej prosperity a bezpečnosti sa budú usilovať o spoluprácu vo všetkých oblastiach s cieľom podporiť regionálnu odolnosť na základe zásady sebavedomia, sebestačnosti, vzájomného rešpektu, spolupráce a solidarity, ktorá bude predstavovať základ pre silné a životaschopné spoločenstvo národov v juhovýchodnej Ázii.
      1.1.1.4.   KAPITOLA IV: MIEROVÉ RIEŠENIE SPOROV
      Článok 13
      Vysoké zmluvné strany sa budú s rozhodnosťou a v dobrej viere usilovať, aby medzi nimi nevznikali spory. V prípade vzniku sporov v záležitostiach, ktoré ich priamo ovplyvňujú, a to najmä sporov, ktoré môžu narušiť regionálny mier a harmóniu, sa vysoké zmluvné strany zdržia hrozby silou alebo použitia sily, a tieto spory budú vždy riešiť prostredníctvom priateľských rokovaní.
      Článok 14
      Na riešenie sporov prostredníctvom regionálnych procesov vysoké zmluvné strany zriadia Vysokú radu ako trvalý orgán, v ktorom každá zmluvná strana má zástupcu na ministerskej úrovni. Jej účelom bude rozoznávať a riešiť spory alebo situácie, ktoré môžu narušiť regionálny mier a harmóniu.
      Článok 15
      Ak nebude prostredníctvom priamych rokovaní dosiahnuté žiadne riešenie, sporu sa ujme Vysoká rada a odporučí stranám sporu vhodné prostriedky urovnania, ako napríklad dobré služby, sprostredkovanie, vyšetrovacie alebo zmierovacie konanie. Vysoká rada však môže ponúknuť svoje dobré služby alebo so súhlasom strán sporu sama vytvorí sprostredkovateľský, vyšetrovací alebo zmierovací výbor. Pokiaľ je to potrebné, Vysoká rada odporučí vhodné opatrenia, ktoré zabránia zhoršeniu sporu alebo vzniknutej situácie.
      Článok 16
      Vyššie uvedené ustanovenie tejto kapitoly sa na spor nevzťahuje, pokiaľ všetky strany sporu nesúhlasia s ich použitím v prípade uvedeného sporu. To však nebráni tomu, aby ostatné vysoké zmluvné strany, ktoré nie sú stranami sporu, ponúkli všetku možnú pomoc na vyriešenie uvedeného sporu. Strany sporu by mali byť otvorené takýmto ponukám pomoci.
      Článok 17
      Nič v tejto zmluve nebráni využívaniu postupov mierového riešenia sporov uvedených v prvom odseku článku 33 Charty Organizácie Spojených národov. Vysoké zmluvné strany, ktoré sú stranami sporu, by predtým, než využijú iné postupy uvedené v Charte Organizácie Spojených národov, mali byť podporované v iniciatívach na ich riešenie prostredníctvom priateľských rokovaní.
      1.1.1.5.   KAPITOLA V: VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
      Článok 18
      Táto zmluva je podpísaná Indonézskou republikou, Malajziou, Filipínskou republikou, Singapurskou republikou a Thajským kráľovstvom. Jej ratifikácia bude vykonaná v súlade s ústavnými postupmi v každom signatárskom štáte. Zostane otvorená pristúpeniu ďalších štátov juhovýchodnej Ázie.
      Článok 19
      Táto zmluva nadobúda platnosť dňom uloženia piatej ratifikačnej listiny u vlád signatárskych štátov, ktoré boli určené za depozitárov tejto zmluvy a ratifikačných listín alebo listín o pristúpení.
      Článok 20
      Táto zmluva je vyhotovená v úradných jazykoch vysokých zmluvných strán a každá z týchto znení má rovnakú platnosť. Bude schválený spoločný preklad znenia zmluvy v anglickom jazyku. Akékoľvek nezrovnalosti v interpretácii spoločného textu sa budú riešiť prostredníctvom rokovaní.

         NA DÔKAZ TOHO vysoké zmluvné strany pripojili k zmluve svoje podpisy a pečate.
         V Denpasare, Bali, dvadsiateho štvrtého februára tisícdeväťstosedemdesiatšesť.

         Prvý protokol, ktorým sa mení a dopĺňa Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii Filipíny 15. decembra 1987
         Vláda Brunejsko-darussalamského štátu
         vláda Indonézskej republiky
         vláda Malajzie
         vláda Filipínskej republiky
         vláda Singapurskej republiky
         vláda Thajského kráľovstva,
         ŽELAJÚC SI ďalej posilňovať spoluprácu so všetkými mierumilovnými národmi v juhovýchodnej Ázii aj mimo nej, a najmä so susednými štátmi v regióne juhovýchodnej Ázie,
         VZHĽADOM NA piaty odsek preambuly Zmluvy o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, uzavretej v Denpasare, Bali, 24. februára 1976 (ďalej len „zmluva o priateľstve“), ktorý odkazuje na potrebu spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi, tak v juhovýchodnej Ázii, ako aj mimo nej, pri šírení svetového mieru, stability a harmónie,
         SA DOHODLI TAKTO:
         Článok 1
         Článok 18 zmluvy o priateľstve sa mení a dopĺňa takto:

            „Táto zmluva je podpísaná Indonézskou republikou, Malajziou, Filipínskou republikou, Singapurskou republikou a Thajským kráľovstvom. Jej ratifikácia bude vykonaná v súlade s ústavnými postupmi v každom signatárskom štáte.
            Zostane otvorená pristúpeniu ďalších štátov juhovýchodnej Ázie.
            Štáty mimo juhovýchodnej Ázie môžu k zmluve pristúpiť na základe súhlasu všetkých štátov juhovýchodnej Ázie, ktoré sú signatármi tejto zmluvy a Brunejsko-darussalamského štátu.“

         Článok 2
         Článok 14 zmluvy o priateľstve sa mení a dopĺňa takto:

            „Na riešenie sporov prostredníctvom regionálnych procesov vysoké zmluvné strany zriadia Vysokú radu ako trvalý orgán, v ktorom každá zmluvná strana má zástupcu na ministerskej úrovni. Jeho účelom bude rozoznávať a riešiť spory alebo situácie, ktoré môžu narušiť regionálny mier a harmóniu.
            Pokiaľ ide o štáty ležiace mimo regiónu juhovýchodnej Ázie, ktoré pristúpili k zmluve, tento článok sa na ne vzťahuje len v prípade, že príslušný štát je priamo zapojený do sporu, ktorý je potrebné urovnať prostredníctvom postupov na regionálnej úrovni.“

         Článok 3
         Tento protokol bude ratifikovaný a nadobudne platnosť dňom uloženia poslednej ratifikačnej listiny vysokých zmluvných strán.

            V Manile pätnásteho decembra tisícdeväťstoosemdesiatsedem.

         Druhý protokol, ktorým sa mení a dopĺňa Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii
         Manila, Filipíny, 25. júla 1998
         Vláda Brunejsko-darussalamského štátu
         vláda Kambodžského kráľovstva
         vláda Indonézskej republiky
         vláda Laoskej ľudovodemokratickej republiky
         vláda Malajzie
         vláda Mjanmarska
         vláda Filipínskej republiky
         vláda Singapurskej republiky
         vláda Thajského kráľovstva
         vláda Vietnamskej socialistickej republiky
         vláda Papuy-Novej Guiney,
         ďalej len „vysoké zmluvné strany“,
         ŽELAJÚC SI zabezpečiť, aby vhodným spôsobom dochádzalo k posilňovaniu spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi v juhovýchodnej Ázii aj mimo nej, a najmä susednými štátmi v regióne juhovýchodnej Ázie,
         VZHĽADOM NA piaty odsek preambuly Zmluvy o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, uzavretej v Denpasare, Bali, 24. februára 1976 (ďalej len „zmluva o priateľstve“), ktorý odkazuje na potrebu spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi, tak v juhovýchodnej Ázii, ako aj mimo nej, pri šírení svetového mieru, stability a harmónie,
         SA DOHODLI TAKTO:
         Článok 1
         Článok 18 tretí odsek zmluvy o priateľstve sa mení a dopĺňa takto:

            „Štáty mimo juhovýchodnej Ázie môžu k zmluve pristúpiť na základe súhlasu všetkých štátov juhovýchodnej Ázie, ktorými sú: Brunejsko-darussalamský štát, Kambodžské kráľovstvo, Indonézska republika, Laoská ľudovodemokratická republika, Malajzia, Mjanmarsko, Filipínska republika, Singapurská republika, Thajské kráľovstvo a Vietnamská socialistická republika.“

         Článok 2
         Tento protokol bude ratifikovaný a nadobudne platnosť dňom uloženia poslednej ratifikačnej listiny vysokých zmluvných strán.

            V Manile dvadsiateho piateho júla tisícdeväťstodeväťdesiatosem.

         Tretí protokol, ktorým sa mení Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii
         Hanoj, Vietnam, 23. júla 2010
         Brunejsko-darussalamský štát
         Kambodžské kráľovstvo
         Indonézska republika
         Laoská ľudovodemokratická republika
         Malajzia
         Mjanmarsko
         Filipínska republika
         Singapurská republika
         Thajské kráľovstvo
         Vietnamská socialistická republika
         Austrálsky zväz
         Bangladéšska ľudová republika
         Čínska ľudová republika
         Kórejská ľudovodemokratická republika
         Francúzska republika
         Indická republika
         Japonsko
         Mongolsko
         Nový Zéland
         Pakistanská islamská republika
         Papua-Nová Guinea
         Kórejská republika
         Ruská federácia
         Srílanská demokratická socialistická republika
         Východotimorská demokratická republika
         Turecká republika
         Spojené štáty americké,
         ďalej len „vysoké zmluvné strany“,
         ŽELAJÚC SI zabezpečiť, aby vhodným spôsobom dochádzalo k posilňovaniu spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi v juhovýchodnej Ázii aj mimo nej, a najmä susednými štátmi v regióne juhovýchodnej Ázie, ako aj s regionálnymi organizáciami, ktorých členmi sú výhradne suverénne štáty,
         VZHĽADOM NA piaty odsek preambuly Zmluvy o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, uzavretej v Denpasare, Bali, 24. februára 1976 (ďalej len „zmluva o priateľstve“), ktorý odkazuje na potrebu spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi, tak v juhovýchodnej Ázii, ako aj mimo nej, pri šírení svetového mieru, stability a harmónie,
         SA DOHODLI TAKTO:
         Článok 1
         Článok 18 tretí odsek zmluvy o priateľstve sa mení a dopĺňa takto:

            „Táto zmluva je otvorená pristúpeniu štátov ležiacich mimo juhovýchodnej Ázie a regionálnych organizácií, ktorých členmi sú výhradne suverénne štáty, na základe súhlasu všetkých štátov juhovýchodnej Ázie, ktorými sú: Brunejsko-darussalamský štát, Kambodžské kráľovstvo, Indonézska republika, Laoská ľudovodemokratická republika, Malajzia, Mjanmarsko, Filipínska republika, Singapurská republika, Thajské kráľovstvo a Vietnamská socialistická republika.“

         Článok 2
         Článok 14 druhý odsek zmluvy o priateľstve sa mení a dopĺňa takto:

            „Tento článok sa však na vysoké zmluvné strany, ktoré pristúpili k zmluve, vzťahuje len v prípade, že príslušná vysoká zmluvná strana je priamo zapojená do sporu, ktorý je potrebné urovnať prostredníctvom postupov na regionálnej úrovni.“

         Článok 3
         Tento protokol bude ratifikovaný a nadobudne platnosť dňom uloženia poslednej ratifikačnej listiny vysokých zmluvných strán.

            V Hanoji, Vietnam, dvadsiateho tretieho júla dvetisícdesať v jednom vyhotovení v anglickom jazyku.

         Listina o pristúpení Európskej únie k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii
         KEĎŽE Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii bola podpísaná 24. februára 1976 na Bali v Indonézii a bola zmenená a doplnená prvým, druhým a tretím protokolom, ktorým sa mení Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, ktoré boli v tomto poradí podpísané 15. decembra 1987, 25. júla 1998 a 23. júla 2010,
         KEĎŽE článok 18 tretí odsek tejto zmluvy v znení zmenenom a doplnenom článkom 1 tretieho protokolu ustanovuje, že táto zmluva je otvorená pristúpeniu štátov ležiacich mimo juhovýchodnej Ázie a regionálnych organizácií, ktorých členmi sú výhradne suverénne štáty, na základe súhlasu všetkých štátov juhovýchodnej Ázie, ktorými sú: Brunejsko-darussalamský štát, Kambodžské kráľovstvo, Indonézska republika, Laoská ľudovodemokratická republika, Malajzia, Mjanmarsko, Filipínska republika, Singapurská republika, Thajské kráľovstvo a Vietnamská socialistická republika,
         KEĎŽE minister zahraničných vecí Fínska a člen Európskej komisie zodpovedný za vonkajšie vzťahy a európsku susedskú politiku podali žiadosť o pristúpenie Európskej únie k zmluve listom zo 7. decembra 2006,
         KEĎŽE štáty juhovýchodnej Ázie dali súhlas na pristúpenie Európskej únie k zmluve,
         Európska únia týmto pristupuje k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii s platnosťou odo dňa uloženia tejto listiny.
         NA DÔKAZ TOHO svoj podpis k tejto listine o pristúpení pripojili [MENO].

            V [miesto], [štát], [dátum] deň mesiaca [mesiac] roku dvetisíc [rok].

               Za Európsku úniu


title: Rozhodnutie Rady 2013/201/SZBP z  25. apríla 2013 , ktorým sa mení rozhodnutie 2010/231/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Somálsku

text:
               26.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 116/10

         ROZHODNUTIE RADY 2013/201/SZBP
   z 25. apríla 2013,
   ktorým sa mení rozhodnutie 2010/231/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Somálsku
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 29,
   keďže:

               (1)

               Rada prijala 26. apríla 2010 rozhodnutie 2010/231/SZBP (1).

               (2)

               Bezpečnostná rada Organizácie Spojených národov (ďalej len „BR OSN“) prijala 6. marca 2013 rezolúciu č. 2093 (2013), čím sa zmenilo a doplnilo embargo na zbrane stanovené v odseku 5 rezolúcie č. 733 (1992) a ďalej spresnené v odsekoch 1 a 2 rezolúcie č. 1425 (2002). Rezolúciou č. 2093 (2013) sa tiež aktualizovali kritériá označenia, ktoré uplatňuje sankčný výbor BR OSN zriadený na základe rezolúcie č. 751 (1992) týkajúcej sa Somálska.

               (3)

               Rozhodnutie 2010/231/SZBP by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Rozhodnutie 2010/231/SZBP sa týmto mení takto:

               1.

               Článok 1 sa mení takto:

                           a)

                           Odsek 3 sa nahrádza takto:
                           „3.   Odseky 1 a 2 sa nevzťahujú na:

                                       a)

                                       dodávky, predaj ani presun zbraní a súvisiaceho materiálu všetkých typov ani na priame alebo nepriame poskytovanie technického poradenstva, finančnej a inej pomoci a odbornej prípravy súvisiacej s vojenskými činnosťami, ktoré sú určené výhradne na podporu AMISOM alebo na využitie touto misiou podľa odseku 4 rezolúcie BR OSN č. 1744 (2007), alebo výhradne na využitie štátmi a regionálnymi organizáciami prijímajúcimi opatrenia v súlade s odsekom 6 rezolúcie BR OSN č. 1851 (2008) a odsekom 10 rezolúcie BR OSN č. 1846 (2008);

                                       b)

                                       dodávky, predaj ani presun zbraní a vojenského materiálu ani na priame alebo nepriame poskytovanie technického poradenstva, finančnej a inej pomoci a odbornej prípravy súvisiacej s vojenskými činnosťami, ktoré sú určené výhradne na podporu strategických partnerov AMISOM alebo na využitie týmito strategickými partnermi, ktorí pôsobia výlučne v rámci strategickej koncepcie Africkej únie z 5. januára 2012, a to v spolupráci a koordinovane s AMISOM;

                                       c)

                                       dodávky, predaj ani presun zbraní a súvisiaceho materiálu všetkých typov ani na priame alebo nepriame poskytovanie technického poradenstva, ktoré sú určené výhradne na účely pomoci pri vybudovaní inštitúcií v oblasti bezpečnosti v súlade s politickým procesom stanoveným v odsekoch 1, 2 a 3 rezolúcie BR OSN č. 1744 (2007) a v prípade neexistencie negatívneho rozhodnutia sankčného výboru do piatich pracovných dní od doručenia príslušného oznámenia;

                                       d)

                                       dodávky, predaj ani presun nesmrtiaceho vojenského vybavenia určeného výhradne na humanitárne alebo ochranné použitie ani na materiál určený na programy Únie alebo členských štátov zamerané na inštitucionálny rozvoj vrátane programov v oblasti bezpečnosti vykonávaných v rámci mierového procesu a procesu zmierenia, ako vopred schválil sankčný výbor, a na ochranné oblečenie vrátane ochranných viest a vojenských heliem dočasne vyvážaných do Somálska iba na osobnú potrebu personálom OSN, zástupcami oznamovacích prostriedkov, humanitárnymi a rozvojovými pracovníkmi a sprievodným personálom;

                                       e)

                                       dodávky, predaj ani presun zbraní a vojenského vybavenia ani na poskytovanie priameho alebo nepriameho technického poradenstva, finančnej a inej pomoci a odbornej prípravy súvisiacej s vojenskými činnosťami, ktoré sú určené výhradne na podporu personálu OSN vrátane Politického úradu OSN pre Somálsko alebo jeho nástupníckej misie alebo na využitie z ich strany;

                                       f)

                                       dodávky, predaj ani presun zbraní a vojenského vybavenia ani na poskytovanie priameho alebo nepriameho technického poradenstva, finančnej a inej pomoci a odbornej prípravy súvisiacej s vojenskými činnosťami, ktoré sú určené výhradne na rozvoj bezpečnostných síl federálnej vlády Somálska a na zaručenie bezpečnosti somálskemu obyvateľstvu, čo neplatí vo vzťahu k dodávkam položiek uvedených v prílohe II, ak sa vykonalo oznámenie sankčnému výboru v súlade s odsekom 38 rezolúcie BR OSN č. 2093 (2013) aspoň päť dní vopred, vrátane toho, tam, kde je to vhodné, tak ako sa stanovuje v odseku 4 tohto článku.“

                           b)

                           Dopĺňajú sa tieto odseky:
                           „4.   Členský štát po tom, čo informoval federálnu vládu Somálska o svojom zámere poskytnúť pomoc podľa odseku 3 písm. f), môže informovať sankčný výbor najmenej päť dní vopred o akomkoľvek takomto poskytnutí pomoci. V prípade, že sa členské štáty rozhodnú urobiť dané oznámenie, bude zahŕňať všetky relevantné informácie a prípadne aj typ a množstvo zbraní, streliva, vojenského vybavenia a materiálu, ktoré sa majú dodať, a navrhovaný dátum dodania.
                           5.   Zakazuje sa dodávať, opätovne predávať, uskutočňovať presun alebo umožňovať používanie akýchkoľvek zbraní alebo vojenského vybavenia predaných alebo dodaných výhradne na účely rozvoja bezpečnostných síl federálnej vlády Somálska akejkoľvek osobe alebo subjektu, ktorá neslúži v bezpečnostných silách federálnej vlády Somálska.“

               2.

               Vkladá sa tento článok:
               „Článok 1b
               Členské štáty zachovávajú ostražitosť v súvislosti s priamymi alebo nepriamymi dodávkami, predajom alebo presunom položiek, na ktoré sa nevzťahujú opatrenia stanovené v článku 1 ods. 1, do Somálska a v súvislosti s poskytovaním priameho alebo nepriameho technického poradenstva, finančnej a inej pomoci a odbornej prípravy Somálsku, pokiaľ ide o vojenské činnosti súvisiace s uvedenými položkami.“

               3.

               Článok 2 sa nahrádza takto:
               „Článok 2
               Reštriktívne opatrenia ustanovené v článku 3, článku 5 ods. 1 a článku 6 ods. 1 a 2 sa ukladajú voči osobám a subjektom určeným sankčným výborom, ktoré:

                           —

                           sa zúčastňujú na činnostiach ohrozujúcich mier, bezpečnosť alebo stabilitu Somálska vrátane činností ohrozujúcich mierový proces a proces zmierenia v Somálsku alebo činností ohrozujúcich federálnu vládu Somálska alebo AMISOM použitím sily,

                           —

                           konali v rozpore so zbrojným embargom, obmedzeniami opätovného predaja a presunu zbraní alebo zákazom poskytovania súvisiacej pomoci podľa článku 1,

                           —

                           bránia dodávkam humanitárnej pomoci Somálsku, prístupu k nim alebo ich distribúcii,

                           —

                           sú vedúcimi politickými a vojenskými predstaviteľmi, ktorí v rozpore s platným medzinárodným právom verbujú alebo využívajú deti v ozbrojenom konflikte,

                           —

                           sú zodpovedné za porušovanie platného medzinárodného práva v Somálsku okrem iného tým, že v ozbrojených konfliktoch napádajú civilistov vrátane žien a detí, zabíjajú ich a mrzačia, vystavujú sexuálnemu a rodovo založenému násiliu, útočia na školy a nemocnice a uskutočňujú únosy a násilné vysťahovania.

                     Zoznam príslušných osôb a subjektov je uvedený v prílohe I.“

               4.

               V celom texte sa slovo „príloha“ nahrádza slovom „príloha I“.

               5.

               Dopĺňa sa príloha II v súlade s prílohou k tomuto rozhodnutiu.

         Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.

      V Bruseli 25. apríla 2013

            Za Radu

            predseda

         E. GILMORE

      (1)  Ú. v. EÚ L 105, 27.4.2010, s. 17.

      PRÍLOHA

            „PRÍLOHA II

               Zoznam položiek podľa článku 1 ods. 3 písm. f)

                        1.

                        Strely typu zem-vzduch vrátane prenosných systémov protivzdušnej obrany (MANPADS).

                        2.

                        Delá, húfnice a kanóny kalibru väčšieho ako 12,7 mm a strelivo a špeciálne skonštruované súčasti pre ne. (Nie sú tu zahrnuté protitankové raketomety odpaľované z pleca, ako napríklad RPG alebo LAW, strelné granáty ani granátomety.)

                        3.

                        Mínomety kalibru väčšieho ako 82 mm.

                        4.

                        Protitankové riadené zbrane vrátane protitankových riadených striel (ATGM) a strelivo a súčasti pre tieto položky špeciálne skonštruované.

                        5.

                        Nálože a zariadenia určené na vojenské účely a obsahujúce energetické materiály; míny a súvisiaci materiál.

                        6.

                        Zameriavače zbraní umožňujúce nočné videnie.“


title: 2014/671/EÚ: Rozhodnutie Európskej centrálnej banky z  1. septembra 2014 , ktorým sa mení rozhodnutie ECB/2013/35 o dodatočných opatreniach týkajúcich sa refinančných operácií Eurosystému a akceptovateľnosti zábezpeky (ECB/2014/38)

text:
               20.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 278/21

         ROZHODNUTIE EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY
   z 1. septembra 2014,
   ktorým sa mení rozhodnutie ECB/2013/35 o dodatočných opatreniach týkajúcich sa refinančných operácií Eurosystému a akceptovateľnosti zábezpeky

      (ECB/2014/38)

      (2014/671/EÚ)

   RADA GUVERNÉROV EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 127 ods. 2 prvú zarážku,
   so zreteľom na Štatút Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky, a najmä na jeho článok 3.1 prvú zarážku, článok 12.1, článok 14.3 a článok 18.2,
   so zreteľom na usmernenie ECB/2011/14 z 20. septembra 2011 o nástrojoch a postupoch menovej politiky Eurosystému (1) a rozhodnutie ECB/2013/6 z 20. marca 2013 o pravidlách používania vlastných nekrytých bankových dlhopisov so štátnou zárukou ako zábezpeky v operáciách menovej politiky Eurosystému (2),
   keďže:

               (1)

               Podľa článku 18.1 Štatútu Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky Európska centrálna banka (ECB) a národné centrálne banky členských štátov, ktorých menou je euro (ďalej len „národné centrálne banky“), môžu uskutočňovať úverové operácie s úverovými inštitúciami a inými účastníkmi trhu, pričom sa požičiavanie zabezpečuje na základe dostatočnej zábezpeky. Štandardné podmienky, za ktorých sú ECB a národné centrálne banky pripravené uskutočňovať úverové operácie vrátane kritérií určujúcich akceptovateľnosť zábezpeky na účely úverových operácií Eurosystému, sú uvedené v prílohe I k usmerneniu ECB/2011/14, ako aj v rozhodnutí ECB/2013/6, rozhodnutí ECB/2013/35 (3) a rozhodnutí ECB/2014/11 (4).

               (2)

               Podľa oddielu 1.6 prílohy I k usmerneniu ECB/2011/14 môže Rada guvernérov nástroje, podmienky, kritériá a postupy vykonávania operácií menovej politiky Eurosystému kedykoľvek meniť.

               (3)

               Na účely výberu vhodného ratingu, ktorý sa má použiť na určenie akceptovateľnosti aktív používaných v úverových operáciách Eurosystému a ich súvisiacich zrážok, existuje pravidlo o prednosti ratingov. Podľa tohto pravidla majú ratingy emisií od externej inštitúcie hodnotiacej kreditné riziko (External Credit Assessment Institution – ECAI) prednosť pred ratingami emitentov a ručiteľov od ECAI. Dňa 17. júla 2013 Rada guvernérov rozhodla o ďalšom posilnení svojho rámca pre kontrolu rizík tak, že upravila kritériá akceptovateľnosti a zrážky, ktoré sa uplatňujú na zábezpeku akceptovanú v operáciách menovej politiky Eurosystému a prijala určité dodatočné opatrenia na zlepšenie celkového súladu rámca a jeho praktického vykonávania. Jednou z úprav bolo objasnenie pravidla týkajúceho sa prednosti ratingov zo strany Eurosystému. Tieto opatrenia boli ustanovené v rozhodnutí ECB/2013/35.

               (4)

               Pravidlo, podľa ktorého majú prednosť ratingy emisií od ECAI je vhodné u súkromných emitentov, v prípade ktorých je obsah informácií o ratingoch emisií relevantný. V prípade verejných emitentov si pravidlo o prednosti ratingov emisií od ECAI vyžaduje úpravu, pretože za relevantný ukazovateľ schopnosti emitenta splácať úver sa namiesto ratingov emisií považujú ratingy emitentov.

               (5)

               Rozhodnutie ECB/2013/35 by sa preto malo zmeniť zodpovedajúcim spôsobom,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Zmena
   Článok 6 rozhodnutia ECB/2013/35 sa nahrádza takto:

      „Článok 6
      Dodatočné vysoké úverové štandardy obchodovateľných aktív
      1.   Na hodnotenie kreditného rizika obchodovateľných aktív zo strany externej inštitúcie hodnotiacej kreditné riziko uvedené v oddiele 6.3 prílohy I k usmerneniu ECB/2011/14, sa vzťahujú požiadavky uvedené v tomto článku.
      2.   Na určenie súladu s minimálnym limitom kreditnej kvality uplatňovaným na obchodovateľné aktíva sa používajú nasledujúce druhy hodnotenia kreditnej kvality od akceptovateľných externých inštitúcií hodnotiacich kreditné riziko: (5).

                  a)

                  Rating emisie od ECAI, ktorý sa týka hodnotenia kreditného rizika buď emisie, alebo programu/série emisií (6), v rámci ktorých je aktívum vydané, ak neexistuje rating emisie od tej istej ECAI. V prípade ratingov emisií od ECAI neberie Eurosystém do úvahy pôvodnú splatnosť aktíva. Akceptovateľný je každý rating od ECAI priradený emisii alebo programu/sérii emisií.

                  b)

                  Rating emitenta od ECAI, ktorý sa týka hodnotenia kreditného rizika emitenta od ECAI. V prípade ratingov emitentov od ECAI berie Eurosystém do úvahy pôvodnú splatnosť aktíva, pokiaľ ide o akceptovateľné hodnotenie kreditného rizika od ECAI. Rozlišuje sa medzi: i) krátkodobými aktívami, t. j. aktívami s pôvodnou splatnosťou do 390 dní vrátane, a ii) dlhodobými aktívami, t. j. aktívami s pôvodnou splatnosťou viac ako 390 dní. V prípade krátkodobých aktív sú akceptovateľnými krátkodobé a dlhodobé ratingy emitentov od ECAI. V prípade dlhodobých aktív sú akceptovateľné len dlhodobé ratingy emitentov od ECAI.

                  c)

                  Rating ručiteľa od ECAI, ktorý sa týka hodnotenia kreditného rizika ručiteľa od ECAI, ak ručiteľ spĺňa požiadavky uvedené v písm. c) oddielu 6.3.2 prílohy I k usmerneniu ECB/2011/14. V prípade ratingov ručiteľov od ECAI neberie Eurosystém do úvahy pôvodnú splatnosť aktíva. Iba dlhodobé ratingy ručiteľov od ECAI sú akceptovateľné.

            3.   V súlade s oddielom 6.3.1 prílohy I k usmerneniu ECB/2011/14 ECB uverejňuje minimálny limit kreditnej kvality pre všetky akceptované externé inštitúcie hodnotiace kreditné riziko (7). Minimálny limit kreditnej kvality pre obchodovateľné aktíva zodpovedá stupňu kreditnej kvality 3 harmonizovanej ratingovej stupnice Eurosystému, ibaže sa uvádza niečo iné.
      4.   V prípadne obchodovateľných aktív zohľadňuje Eurosystém hodnotenia kreditného rizika od ECAI, ktoré určujú, či aktíva spĺňajú minimálny limit kreditnej kvality, v súlade s týmito pravidlami:

                  4.1.

                  V prípade obchodovateľných aktív, s výnimkou obchodovateľných aktív vydaných ústrednou štátnou správou, regionálnou alebo miestnou štátnou správou, agentúrami (8), nadnárodnými inštitúciami, a s výnimkou cenných papierov krytých aktívami, sa uplatňujú nasledujúce pravidlá:

                              a)

                              Eurosystém prihliada na ratingy emisií od ECAI prednostne pred ratingami emitentov alebo ručiteľov od ECAI. Bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie tohto pravidla prednosti, aspoň jedno hodnotenie kreditného rizika od ECAI musí spĺňať uplatniteľný minimálny limit kreditnej kvality Eurosystému.

                              b)

                              Ak je dispozícii viacero ratingov emisie od ECAI pre rovnakú emisiu, platí pravidlo prvého najlepšieho, t. j. prihliada sa na najlepší dostupný rating emisie od ECAI. Ak prvý najlepší rating emisie od ECAI nespĺňa minimálny limit kreditnej kvality Eurosystému pre obchodovateľné aktíva, aktívum nie je akceptovateľné napriek tomu, že existuje akceptovateľná záruka podľa písm. c) oddielu 6.3.2 prílohy I k usmerneniu ECB/2011/14.

                              c)

                              Ak neexistuje žiadny rating emisie od ECAI, Eurosystém prihliada na rating emitenta alebo ručiteľa od ECAI. Ak je dispozícii viacero ratingov emitenta a/alebo ručiteľa od ECAI pre rovnakú emisiu, platí pravidlo prvého najlepšieho, t. j. prihliada sa na najlepší dostupný rating emitenta alebo ručiteľa od ECAI.

                  4.2.

                  V prípade obchodovateľných aktív vydaných ústrednou štátnou správou, regionálnou alebo miestnou štátnou správou, agentúrami a nadnárodnými inštitúciami, sa uplatňujú tieto pravidlá:

                              a)

                              Aspoň jedno hodnotenie kreditného rizika od ECAI musí spĺňať uplatniteľný minimálny limit kreditnej kvality Eurosystému. Eurosystém prihliada len na ratingy emitenta alebo ručiteľa od ECAI.

                              b)

                              Ak sú k dispozícii viaceré ratingy emitenta alebo ručiteľa ECAI, platí pravidlo prvého najlepšieho, t. j. najlepšieho dostupného ratingu spomedzi všetkých ratingov emitenta a ručiteľa od ECAI.

                              c)

                              Kryté dlhopisy vydané agentúrami sa nehodnotia podľa pravidiel tohto odseku 4.2. Namiesto toho sa posudzujú podľa odseku 4.1.

                  4.3.

                  Pre cenné papiere kryté aktívami platia tieto pravidlá:

                              a)

                              Minimálny limit kreditnej kvality uplatniteľný na cenné papiere kryté aktívami, ako sa ustanovuje v oddiele 6.3 prílohy I k usmerneniu ECB/2011/14, zodpovedá stupňu kreditnej kvality 2 v rámci harmonizovanej ratingovej stupnice Eurosystému (‚jedno A‘) (9).

                              b)

                              Aspoň dve hodnotenia kreditného rizika od ECAI musia spĺňať uplatniteľný minimálny limit kreditnej kvality Eurosystému. Eurosystém prihliada len na ratingy emisie od ECAI.

            5.   Na účely oddielu 6.3.2 prílohy I k usmerneniu ECB/2011/14 sa ustanovenia o používaní implicitného hodnotenia kreditného rizika uplatňujú v prípade, že neexistuje hodnotenie kreditného rizika emitenta alebo ručiteľa od ECAI, pokiaľ ide o obchodovateľné aktíva vydané ústrednou štátnou správou, regionálnou alebo miestnou štátnou správou, agentúrami a nadnárodnými inštitúciami uvedenými v odseku 4.2.

   Článok 2
   Nadobudnutie účinnosti
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 19. septembra 2014.
   Uplatňuje sa od 15. decembra 2014.

      Vo Frankfurte nad Mohanom 1. septembra 2014

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  Ú. v. EÚ L 331, 14.12.2011, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 95, 5.4.2013, s. 22.

      (3)  Rozhodnutie ECB/2013/35 z 26. septembra 2013 o dodatočných opatreniach týkajúcich sa refinančných operácií Eurosystému a akceptovateľnosti zábezpeky (Ú. v. EÚ L 301, 12.11.2013, s. 6).

      (4)  Rozhodnutie ECB/2014/11 z 12. marca 2014, ktorým sa mení rozhodnutie ECB/2013/35 o dodatočných opatreniach týkajúcich sa refinančných operácií Eurosystému a akceptovateľnosti zábezpeky (Ú. v. EÚ L 166, 5.6.2014, s. 31).


title: Rozhodnutie Rady z 26. februára 1996, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 91/115/EHS, ktorým sa zriaďuje Výbor pre menovú a finančnú štatistiku a štatistiku platobnej bilancie

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31996D0174

Úradný vestník L 051 , 01/03/1996 S. 0048 - 0049

		Rozhodnutie Radyz 26. februára 1996,ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 91/115/EHS, ktorým sa zriaďuje Výbor pre menovú a finančnú štatistiku a štatistiku platobnej bilancie(96/174/ES)RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na návrh rozhodnutia predložený Komisiou [1],so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [2],so zreteľom na stanovisko Európskeho menového inštitútu [3],keďže podľa článku 109f Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva a článku 2 Protokolu o štatúte Európskeho menového inštitútu (EMI) EMI prispieva k realizácii podmienok potrebných pre prechod na tretiu fázu budovania hospodárskej a menovej únie a to posilňovaním koordinácie menových politík s cieľom zabezpečiť cenovú stabilitu, pripravuje podmienky na zriadenie Európskeho systému centrálnych bánk (ESCB), na riadenie jednotnej menovej politiky, na vytvorenie jednotnej meny v tretej fáze a dohliada na vývoj ECU,keďže podľa článku 109f ods. 3 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, EMI najneskôr do 31. decembra 1996 stanoví regulačný, organizačný a logistický rámec potrebný nato, aby ESCB mohol vykonávať svoje úlohy v rámci tretej fázy budovania hospodárskej a menovej únie a, v prípade potreby, vrátane podpory harmonizácie pravidiel a praxe upravujúcej zber, zostavovanie a distribúciu štatistík v oblastiach v rámci jeho právomoci,keďže podľa článku 5 stanov ESCB, Európska centrálna banka (ECB) za pomoci národných centrálnych bánk zozbiera potrebné štatistické informácie a spolupracuje s komisiou; keďže je preto potrebné v druhej fáze pripraviť vhodnú spoluprácu v rámci dosiahnutia hospodárskej a menovej únie,keďže rozhodnutie 91/115/EHS [4] by sa malo preto zmeniť a doplniť,ROZHODLA TAKTO:Jediný článokRozhodnutie 91/115/EHS sa mení a dopĺňa takto:1. Vkladá sa tento článok:"Článok 3aVýbor môže, na základe vlastnej iniciatívy, vyjadrovať stanoviská ku všetkým otázkam súvisiacim s tými štatistikami, ktoré sú v spoločnom záujme komisie a národných štatistických úradov na jednej strane, a Európskeho menového inštitútu (EMI) a národných centrálnych bánk na strane druhej. Pri výkone svojich úloh poskytne výbor svoje názory všetkým zainteresovaným stranám.";2. Článok 4 sa nahrádza takto:"Článok 4Komisia sa skladá z jedného, dvoch alebo troch zástupcov z každého členského štátu, ktorí pochádzajú z inštitúcií, ktoré sa zaoberajú hlavne finančnou a menovou štatistikou a štatistikou platobnej bilancie, a najviac z troch zástupcov komisie a najviac z troch zástupcov EMI. Okrem toho, na zasadnutiach výboru sa ako pozorovateľ môže zúčastniť aj jeden zástupca Menového výboru. Každý členský štát, Komisia a EMI má jeden hlas.Na zasadnutiach výboru sa na základe rozhodnutia výboru môžu zúčastňovať zástupcovia ďalších organizácií ako aj iní ľudia, ktorí môžu prispieť do diskusie."3. Článok 5 sa nahrádza takto:"Článok 5Výbor zvolí svojho predsedu podľa presných pravidiel stanovených vo svojom rokovacom poriadku."V Bruseli 26. februára 1996Za RadupredsedaS. Agnelli[1] Ú. v. ES C 359, 16.12.1994, s. 10.[2] Ú. v. ES C 269, 16.10.1995, s. 198.[3] Ú. v. ES C 397, 31.12.1994, s. 52.[4] Stanovisko poskytnuté 16. januára 1995.--------------------------------------------------


title: 2010/156/CFSP: Rozhodnutie Rady 2010/156/SZBP zo 16. marca 2010 , ktorým sa predlžuje mandát osobitného zástupcu Európskej únie v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko

text:
               17.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 67/6

         ROZHODNUTIE RADY 2010/156/SZBP
   zo 16. marca 2010,
   ktorým sa predlžuje mandát osobitného zástupcu Európskej únie v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 28, článok 31 ods. 2 a článok 33,
   so zreteľom na návrh vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku,
   keďže:

               (1)

               Dňa 17. októbra 2005 Rada prijala jednotnú akciu 2005/724/SZBP (1), ktorou vymenovala pána Erwana FOUÉRÉHO za osobitného zástupcu Európskej únie (OZEÚ) v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko.

               (2)

               Dňa 15. septembra 2009 Rada prijala jednotnú akciu 2009/706/SZBP (2), ktorou sa predlžuje mandát OZEÚ do 31. marca 2010.

               (3)

               Mandát OZEÚ by sa mal predĺžiť do 31. augusta 2010. Môže sa však ukončiť skôr, ak o tom rozhodne Rada na odporúčanie vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (VP) po nadobudnutí účinnosti rozhodnutia o vytvorení Európskej služby pre vonkajšiu činnosť,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Osobitný zástupca Európskej únie
   Mandát pána Erwana FOUÉRÉHO ako osobitného zástupcu Európskej únie (OZEÚ) v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko sa týmto predlžuje do 31. augusta 2010. Môže sa však ukončiť skôr, ak o tom rozhodne Rada na odporúčanie VP po nadobudnutí účinnosti rozhodnutia o vytvorení Európskej služby pre vonkajšiu činnosť.
   Článok 2
   Cieľ politiky
   Mandát OZEÚ sa zakladá na cieli politiky Európskej únie v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko, ktorým je prispieť k upevňovaniu mierového politického procesu a k plnému vykonávaniu Ochridskej rámcovej dohody, čím sa uľahčí ďalší pokrok smerom k európskej integrácii prostredníctvom procesu stabilizácie a pridruženia.
   OZEÚ podporuje pôsobenie VP v regióne.
   Článok 3
   Mandát
   Na dosiahnutie cieľa politiky je mandátom OZEÚ:

               a)

               udržiavať úzke styky s vládou Bývalej juhoslovanskej republiky Macedónsko a s účastníkmi politického procesu;

               b)

               poskytovať politickému procesu poradenstvo a podporu Únie;

               c)

               zabezpečovať koordináciu úsilia medzinárodného spoločenstva s cieľom podporiť vykonávanie a trvalú udržateľnosť ustanovení rámcovej dohody z 13. augusta 2001, ako sa uvádzajú v dohode a jej prílohách;

               d)

               podrobne sledovať oblasti bezpečnosti a medzietnických vzťahov a podávať o nich správy, ako aj nadväzovať na tento účel styky so všetkými príslušnými orgánmi;

               e)

               prispievať k rozvoju a upevňovaniu dodržiavania ľudských práv a základných slobôd v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko v súlade s politikou EÚ v oblasti ľudských práv a usmerneniami EÚ pre oblasť ľudských práv.

         Článok 4
   Vykonávanie mandátu
   1.   OZEÚ je zodpovedný za vykonávanie mandátu, pričom podlieha právomoci VP.
   2.   Politický a bezpečnostný výbor (PBV) udržiava s OZEÚ nadštandardné vzťahy a je jeho hlavným styčným bodom s Radou. PBV strategicky a politicky usmerňuje činnosť OZEÚ v rámci mandátu bez toho, aby boli dotknuté právomoci VP.
   Článok 5
   Financovanie
   1.   Finančná referenčná suma určená na úhradu výdavkov spojených s mandátom OZEÚ v období od 1. apríla do 31. augusta 2010 je 340 000 EUR.
   2.   Výdavky financované zo sumy ustanovenej v odseku 1 sú oprávnené od 1. apríla 2010. S výdavkami sa hospodári v súlade s postupmi a pravidlami, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie.
   3.   Hospodárenie s výdavkami je predmetom zmluvy medzi OZEÚ a Komisiou. OZEÚ zodpovedá Komisii za všetky výdavky.
   Článok 6
   Vytvorenie a zloženie tímu
   1.   OZEÚ v rámci svojho mandátu a zodpovedajúcich dostupných finančných prostriedkov zodpovedá za vytvorenie svojho tímu. Tím má odborné znalosti o osobitných politických otázkach vyplývajúcich z mandátu. OZEÚ bezodkladne informuje Radu a Komisiu o zložení svojho tímu.
   2.   Členské štáty a inštitúcie Únie môžu navrhnúť vyslanie personálu na prácu pre OZEÚ. Plat personálu, ktorý členský štát alebo inštitúcia Únie vyšle k OZEÚ, zabezpečí dotknutý členský štát alebo dotknutá inštitúcia Únie. Aj odborníci, ktorých vyšlú členské štáty na Generálny sekretariát Rady, sa môžu umiestniť k OZEÚ. Zahraničný zmluvný personál musí mať štátnu príslušnosť členského štátu.
   3.   Všetok vyslaný personál naďalej podlieha administratívnej právomoci vysielajúceho členského štátu alebo inštitúcie Únie, vykonáva svoje povinnosti a koná v záujme mandátu OZEÚ.
   Článok 7
   Výsady a imunity OZEÚ a jeho personálu
   Výsady, imunity a ďalšie záruky, ktoré sú potrebné na uskutočnenie a plynulý priebeh misie OZEÚ a členov jeho personálu, sa podľa potreby dohodnú s hostiteľskou stranou/stranami. Členské štáty a Komisia poskytnú potrebnú podporu na dosiahnutie tohto cieľa.
   Článok 8
   Bezpečnosť utajovaných skutočností EÚ
   OZEÚ a členovia jeho tímu dodržiavajú bezpečnostné zásady a minimálne normy stanovené v rozhodnutí Rady 2001/264/ES z 19. marca 2001 prijímajúcom bezpečnostné nariadenia Rady (3), a to najmä pri správe utajovaných skutočností EÚ.
   Článok 9
   Prístup k informáciám a logistická podpora
   1.   Členské štáty, Komisia a Generálny sekretariát Rady zabezpečia, aby OZEÚ získal prístup k všetkým dôležitým informáciám.
   2.   Delegácie Únie a/alebo členské štáty podľa potreby zabezpečia logistickú podporu v regióne.
   Článok 10
   Bezpečnosť
   OZEÚ prijme v súlade s politikou Únie v oblasti bezpečnosti personálu nasadzovaného mimo Únie v operáciách podľa hlavy V zmluvy, ako aj v súlade so svojím mandátom a bezpečnostnou situáciou v zemepisnej oblasti, za ktorú zodpovedá, všetky reálne uskutočniteľné opatrenia na zaistenie bezpečnosti personálu, ktorý je pod jeho priamym vedením, konkrétne:

               a)

               stanoví bezpečnostný plán konkrétnej misie, ktorý vychádza z usmernení Generálneho sekretariátu Rady a obsahuje fyzické, organizačné a procedurálne bezpečnostné opatrenia konkrétnej misie, zásady riadenia bezpečného presunu personálu do oblasti misie a v rámci nej, ako aj riadenia bezpečnostných incidentov, a pohotovostný a evakuačný plán misie;

               b)

               zabezpečí, aby všetok personál, ktorý sa nasadzuje mimo Únie, bol poistený na vysoké riziko, ako si to vyžadujú podmienky v oblasti misie;

               c)

               zabezpečí, aby sa všetci členovia jeho tímu, ktorí majú byť nasadení mimo Únie, vrátane miestneho zmluvného personálu, zúčastnili pred presunom do oblasti misie alebo bezprostredne po ňom na primeranom bezpečnostnom výcviku podľa stupňa rizikovosti, ktorý oblasti misie pridelil Generálny sekretariát Rady;

               d)

               zabezpečí, aby sa vykonávali všetky dohodnuté odporúčania vypracované na základe pravidelných posudkov bezpečnosti, a predkladá VP, Rade a Komisii písomné správy o ich vykonávaní a iných bezpečnostných otázkach v rámci správy v polovici trvania misie a správy o vykonávaní mandátu.

         Článok 11
   Podávanie správ
   OZEÚ pravidelne podáva VP a PBV ústne a písomné správy. V prípade potreby OZEÚ podáva správy aj pracovným skupinám Rady. Pravidelné písomné správy sa rozosielajú prostredníctvom siete COREU. OZEÚ môže na odporúčanie VP alebo PBV podávať správy Rade pre zahraničné veci.
   Článok 12
   Koordinácia
   1.   OZEÚ podporuje celkovú politickú koordináciu v rámci Únie. Pomáha zabezpečiť, aby všetky nástroje Únie v teréne pôsobili jednotne na účely splnenia cieľov politiky Únie. Činnosť OZEÚ sa koordinuje s činnosťou Komisie a prípadne aj s ďalšími OZEÚ, ktorí pôsobia v regióne. OZEÚ pravidelne poskytuje informácie misiám členských štátov a delegáciám Únie.
   2.   V teréne sa udržiavajú úzke styky s vedúcimi delegácií Únie a vedúcimi misií členských štátov. Títo vyvíjajú maximálne úsilie na pomoc OZEÚ pri vykonávaní jeho mandátu. OZEÚ tiež nadväzuje styky s inými medzinárodnými a regionálnymi aktérmi v danej oblasti.
   Článok 13
   Preskúmanie
   Vykonávanie tohto rozhodnutia a jeho súlad s inými príspevkami Únie v regióne sa pravidelne preskúmava. OZEÚ predloží VP, Rade a Komisii ku koncu svojho mandátu súhrnnú správu o jeho vykonávaní.
   Článok 14
   Nadobudnutie účinnosti
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom prijatia.
   Článok 15
   Uverejnenie
   Toto rozhodnutie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.

      V Bruseli 16. marca 2010

            Za Radu

            predseda

         E. SALGADO

      (1)  Ú. v. EÚ L 272, 18.10.2005, s. 26.

      (2)  Ú. v. EÚ L 244, 16.9.2009, s. 25.

      (3)  Ú. v. ES L 101, 11.4.2001, s. 1.