title: Rozhodnutie Dozorného úradu EZVO č. 12/12/COL z  25. januára 2012 , ktorým sa osemdesiaty štvrtýkrát menia a dopĺňajú procesnoprávne a hmotnoprávne pravidlá v oblasti štátnej pomoci zavedením nových kapitol o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu a o rámci pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme

text:
               13.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 161/12

         ROZHODNUTIE DOZORNÉHO ÚRADU EZVO
   č. 12/12/COL
   z 25. januára 2012,
   ktorým sa osemdesiaty štvrtýkrát menia a dopĺňajú procesnoprávne a hmotnoprávne pravidlá v oblasti štátnej pomoci zavedením nových kapitol o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu a o rámci pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme
   DOZORNÝ ÚRAD EZVO (ďalej len „dozorný úrad“),
   Keďže:
   podľa článku 5 ods. 2 písm. b) Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu (ďalej len „dohoda o dozore a súde“) dozorný úrad vydáva oznámenia alebo usmernenia o otázkach, ktorými sa zaoberá Dohoda o Európskom hospodárskom priestore (ďalej len „Dohoda o EHP“), pokiaľ to Dohoda o EHP alebo dohoda o dozore a súde výslovne ustanovuje alebo pokiaľ to dozorný úrad EZVO považuje za nevyhnutné,
   Európska komisia prijala 20. decembra 2011 oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci Európskej únie na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu (Ú. v. EÚ C 8, 11.1.2012, s. 4) a oznámenie Komisie – Rámec Európskej únie pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme (Ú. v. EÚ C 8, 11.1.2012, s. 15),
   obe oznámenia majú význam aj pre Európsky hospodársky priestor,
   sa má zabezpečiť rovnaké uplatňovanie pravidiel štátnej pomoci pre EHP v rámci Európskeho hospodárskeho priestoru v súlade s cieľom vytvorenia homogénneho Európskeho hospodárskeho priestoru, ktorý ustanovuje článok 1 Dohody o EHP,
   podľa bodu II pod nadpisom „VŠEOBECNÉ“ na strane 11 prílohy XV k Dohode o EHP má dozorný úrad po konzultácii s Komisiou prijať akty, ktoré zodpovedajú aktom prijatým Európskou komisiou,
   dozorný úrad konzultoval túto vec s Európskou komisiou a štátmi EZVO prostredníctvom listov z 10. januára 2012,
   PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Usmernenia o štátnej pomoci sa menia a dopĺňajú zavedením novej kapitoly o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu.
   Nová kapitola je uvedená v prílohe k tomuto rozhodnutiu.
   Článok 2
   Usmernenia o štátnej pomoci sa menia a dopĺňajú zavedením novej kapitoly o rámci pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme.
   Nová kapitola je uvedená v prílohe II k tomuto rozhodnutiu.
   Článok 3
   Iba anglické znenie tohto rozhodnutia je autentické.

      V Bruseli, 25. januára 2012

            Za Dozorný úrad EZVO

         Oda Helen SLETNES

            predsedníčka

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            členka kolégia

      PRÍLOHA I

         ČASŤ VI:   PRAVIDLÁ O NÁHRADE ZA SLUŽBY VO VEREJNOM ZÁUJME, ŠTÁTNE VLASTNÍCTVO PODNIKOV A ŠTÁTNA POMOC PRE VEREJNÉ PODNIKY

         Uplatňovanie pravidiel štátnej pomoci na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu
          (1)

      1   Účel a rozsah

                  1.

                  Služby všeobecného hospodárskeho záujmu zohrávajú ústrednú úlohu pri podpore sociálnej a územnej súdržnosti. Zmluvné strany Dohody o EHP musia, každá z nich v rámci svojich príslušných právomocí, dbať o to, aby takéto služby boli poskytované v súlade so zásadami a podmienkami, ktoré im umožňujú plniť ich úlohy.

                  2.

                  Určité služby všeobecného hospodárskeho záujmu môžu poskytovať verejné alebo súkromné podniky (2) bez osobitnej finančnej podpory od orgánov štátov EZVO. Iné služby sa môžu poskytovať, iba ak príslušný orgán ponúkne poskytovateľovi finančnú náhradu. Pri neexistencii osobitných pravidiel EHP môžu štáty EZVO samostatne rozhodovať, ako by mali byť realizované a financované ich služby všeobecného hospodárskeho záujmu.

                  3.

                  Účelom tejto kapitoly je ozrejmiť kľúčové koncepty uplatňovania pravidiel štátnej pomoci na náhrady za služby vo verejnom záujme (3). Táto kapitola sa preto zameria na tie požiadavky týkajúce sa štátnej pomoci, ktoré sú pre náhrady za službu vo verejnom záujme najrelevantnejšie.

                  4.

                  Európska komisia vydala 20. decembra 2011 rozhodnutie Komisie 2012/21/EÚ o uplatňovaní článku 106 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie na štátnu pomoc vo forme náhrady za službu vo verejnom záujme udeľovanej niektorým podnikom povereným poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (4) (ďalej len „rozhodnutie 2012/21/EÚ“), v ktorom označuje určité typy náhrad za služby všeobecného hospodárskeho záujmu za štátnu pomoc zlučiteľnú so Zmluvou fungovaní Európskej únie (ďalej len „zmluva“) podľa článku 106 ods. 2 zmluvy a vyníma takúto pomoc z notifikačnej povinnosti podľa článku 108 ods. 3 zmluvy. Rozhodnutie 2012/21/EÚ by sa malo začleniť do Dohody o EHP v čo najkratšej lehote. Súbežne s touto kapitolou dozorný úrad prijal rámec pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme (ďalej len „rámec“) stanovujúci podmienky, za ktorých možno štátnu pomoc na služby všeobecného hospodárskeho záujmu, na ktorú sa nevzťahuje rozhodnutie 2012/21/EÚ, vyhlásiť sa zlučiteľnú s článkom 59 ods. 2 Dohody o EHP. Komisia takisto zamýšľa prijať nariadenie týkajúce sa pomoci de minimis v oblasti služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, v ktorom ozrejmí, že niektoré náhrady nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 zmluvy (ďalej len „nariadenie“) (5). Nariadenie sa po jeho prijatí začlení do Dohody o EHP.

                  5.

                  Táto kapitola sa nedotýka uplatňovania iných ustanovení právnych predpisov EHP, najmä tých, ktoré sa týkajú verejného obstarávania, a požiadaviek vyplývajúcich z Dohody o EHP vrátane právnych predpisov pre jednotlivé sektory, ktoré boli začlenené do dohody. Ak sa verejný orgán rozhodne poveriť tretiu stranu poskytovaním služby, musí pri tom dodržiavať právne predpisy EHP v oblasti verejného obstarávania, ktoré sú uvedené v prílohe XVI k Dohode o EHP. Aj v prípadoch, v ktorých nemožno plne alebo čiastočne uplatniť smernice o verejnom obstarávaní (napr. pri koncesiách na služby a zákazkách na služby uvedených v prílohe IIB k smernici 2004/18/ES (6) vrátane rôznych typov sociálnych služieb), musí zadanie zákazky spĺňať požiadavky Dohody o EHP týkajúce sa transparentnosti, rovnakého zaobchádzania, proporcionality a vzájomného uznávania (7).

                  6.

                  Okrem otázok, ktoré sú rozoberané v tejto kapitole, rozhodnutí 2012/21/EÚ a rámci, Komisia odpovie aj na samostatné otázky, ktoré sa vyskytnú v súvislosti s uplatňovaním pravidiel štátnej pomoci na služby všeobecného hospodárskeho záujmu (8).

                  7.

                  Táto kapitola sa nedotýka príslušnej judikatúry Súdneho dvora Európskej únie (ďalej len „Súdny dvor“) a súdu EZVO:

            2   Všeobecné ustanovenia týkajúce sa koncepcie štátnej pomoci

      2.1   Pojem podnik a pojem hospodárska činnosť

                  8.

                  Podľa článku 61 ods. 1 Dohody o EHP sa pravidlá štátnej pomoci vo všeobecnosti uplatňujú len vtedy, ak je príjemcom „podnik“. Z hľadiska uplatňovania pravidiel štátnej pomoci je zásadnou otázkou teda to, či poskytovateľa služby všeobecného záujmu treba pokladať za podnik.

            2.1.1   Všeobecné zásady

                  9.

                  Súdny dvor konzistentne definoval podniky ako subjekty vykonávajúce hospodársku činnosť bez ohľadu na ich právne postavenie a spôsob ich financovania (9). Označenie konkrétneho subjektu za podnik teda závisí plne od povahy jeho činnosti. Táto všeobecná zásada má tri podstatné dôsledky:

                              Po prvé postavenie subjektu podľa vnútroštátneho práva nerozhoduje. Napríklad subjekt, ktorý je podľa vnútroštátneho práva združením alebo športovým klubom, môže byť v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP pokladaný za podnik. Jediným relevantným kritériom v tejto súvislosti je to, či subjekt vykonáva hospodársku činnosť.

                              Po druhé samotné uplatnenie pravidiel štátnej pomoci nezávisí od toho, či bol subjekt založený s cieľom dosahovať zisk. Na základe judikatúry Súdneho dvora a Všeobecného súdu môžu aj neziskové subjekty ponúkať tovar a služby na trhu (10). Ak však neziskový subjekt neponúka tovar ani služby, nepodlieha kontrole štátnej pomoci.

                              Po tretie označenie subjektu za podnik sa vždy odvíja od jeho príslušnej činnosti. Subjekt vykonávajúci hospodárske aj nehospodárske činnosti sa pokladá za podnik iba, pokiaľ ide o vykonávanie hospodárskej činnosti.

                  10.

                  Dva oddelené právne subjekty možno na účely uplatnenia pravidiel štátnej pomoci pokladať za jednu hospodársku jednotku. Táto hospodárska jednotka sa potom pokladá za relevantný podnik. V tejto súvislosti Súdny dvor skúma kontrolný podiel alebo funkčné, hospodárske a organizačné prepojenia (11). Na druhej strane subjekt, ktorý sám neposkytuje tovar alebo služby na trhu nemožno na základe toho, že je akcionárom, aj keď väčšinovým akcionárom, označiť za podnik, ak držba akcií umožňuje len výkon práv spojených so statusom akcionára alebo člena, prípadne aj prijímanie dividend, ktoré sú len prínosom z vlastníctva majetku (12).

                  11.

                  Pri objasňovaní rozdielu medzi hospodárskymi a nehospodárskymi činnosťami Súdny dvor vždy uvádzal, že každá činnosť, ktorá spočíva v ponuke tovaru a služieb na trhu je hospodárskou činnosťou (13).

                  12.

                  Otázka existencie trhu pre určité služby môže závisieť od spôsobu organizácie týchto služieb v dotknutom štáte EZVO (14). Pravidlá štátnej pomoci sa uplatňujú len tam, kde sa vykonáva určitá činnosť v trhovom prostredí. Hospodárska povaha určitých služieb sa preto môže v závislosti od štátu EZVO líšiť. Vzhľadom na politickú vôľu alebo hospodársky vývoj sa okrem toho môže zaradenie danej služby časom zmeniť. Činnosť, ktorá dnes nepredstavuje trhovú činnosť, sa ňou v budúcnosti môže stať a naopak.

                  13.

                  Rozhodnutie orgánu nedovoliť tretím stranám poskytovať určitú službu (napr. pretože si želá poskytovať túto službu interne) nevylučuje existenciu hospodárskej činnosti. Napriek takémuto uzavretiu trhu môže hospodárska činnosť existovať, ak by boli iní operátori ochotní a schopní poskytovať službu na danom trhu. Vo všeobecnosti nie je skutočnosť, že konkrétna služba je poskytovaná interne (15), pre hospodársku povahu činnosti relevantná (16).

                  14.

                  Keďže sa rozdiel medzi hospodárskymi a nehospodárskymi službami odvíja od politických a hospodárskych daností v príslušnom štáte EZVO, nie je možné vypracovať úplný zoznam činností, ktoré by sa a priori nemohli nikdy pokladať za hospodárske. Takýto zoznam by neposkytoval skutočnú právnu istotu, a preto by nebol veľmi užitočný. V nasledujúcich bodoch sa teda pozornosť upriamuje skôr na objasnenie tohto rozdielu v súvislosti s niekoľkými dôležitými oblasťami.

                  15.

                  V Dohode o EHP sa nenachádza žiadna definícia hospodárskej činnosti a v rámci judikatúry sa používajú rôzne kritériá na uplatnenie pravidiel vnútorného trhu a na uplatnenie právnych predpisov z oblasti hospodárskej súťaže (17).

            2.1.2   Výkon verejných právomocí

                  16.

                  Z judikatúry Súdneho dvoja vyplýva, že článok 107 zmluvy, ktorý zodpovedá článku 61 Dohody o EHP, sa neuplatňuje v prípade, že štát „vykonáva verejnú právomoc“ (18) alebo štátne orgány konajú „ako verejné orgány“ (19). Subjekt možno pokladať za subjekt vykonávajúci verejnú právomoc, ak predmetná činnosť je úlohou, ktorá je súčasťou základných funkcií štátu alebo je spojená s týmito funkciami svojou povahou, cieľom a pravidlami, ktorým podlieha (20). Vo všeobecnosti možno povedať, že pokiaľ sa štát EZVO nerozhodne zaviesť trhové mechanizmy, činnosti, ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou prerogatív úradnej moci a ktoré vykonáva štát, nie sú hospodárskymi činnosťami. Sú to napríklad činnosti týkajúce sa:

                              a)

                              armády a polície;

                              b)

                              bezpečnosti a kontroly letovej prevádzky (21);

                              c)

                              kontroly a bezpečnosti námornej dopravy (22);

                              d)

                              dohľadu nad znečisťovaním (23) a

                              e)

                              organizácie, financovania a výkonu trestov odňatia slobody (24).

            2.1.3   Sociálne zabezpečenie

                  17.

                  Zaradenie systémov sociálneho zabezpečenia medzi systémy zahŕňajúce hospodárske činnosti závisí od ich štruktúry. Súdny dvor a Všeobecný súd rozlišujú medzi systémami opierajúcimi sa o zásadu solidarity a hospodárskymi systémami.

                  18.

                  Súdny dvor a Všeobecný súd používajú rad kritérií na určenie toho, či sú systémy sociálneho zabezpečenia založené na solidarite, a preto nezahŕňajú hospodársku činnosť. Súbor faktorov, ktoré môžu byť v tejto súvislosti relevantné:

                              a)

                              či je účasť v systéme povinná (25);

                              b)

                              či má systém výhradne sociálny účel (26);

                              c)

                              či je systém neziskový (27);

                              d)

                              či sú dávky nezávislé od odvedených príspevkov (28);

                              e)

                              či výška dávky nie je ovplyvnená výškou príjmu poistenca (29) a

                              f)

                              či na systém dohliada štát (30).

                  19.

                  Je potrebné rozlišovať medzi týmito systémami založenými na solidarite a ekonomickými systémami (31). Na rozdiel od systémov založených na solidarite sa ekonomické systémy zväčša vyznačujú:

                              a)

                              nepovinným členstvom (32);

                              b)

                              uplatňovaním zásady kapitalizácie (závislosť nárokov na odvedených príspevkoch a finančných výsledkoch systému) (33);

                              c)

                              orientáciou na dosahovanie zisku (34) a

                              d)

                              poskytovaním doplnkového plnenia v porovnaní so základným systémom (35).

                  20.

                  Niektoré systémy kombinujú prvky obidvoch kategórií. V takýchto prípadoch závisí klasifikácia systémov na analýze rozličných prvkov a ich príslušnej dôležitosti (36).

            2.1.4   Zdravotná starostlivosť

                  21.

                  Systémy zdravotnej starostlivosti v štátoch EHP sa od seba do značnej miery líšia. Miera, do akej rozliční poskytovatelia zdravotnej starostlivosti spolu navzájom súťažia v trhovom prostredí, závisí najmä od týchto vnútroštátnych daností.

                  22.

                  V niektorých národných systémoch sú verejné nemocnice neoddeliteľnou súčasťou národných systémov zdravotnej starostlivosti a takmer plne založené na zásade solidarity (37). Takéto nemocnice sú financované priamo z príspevkov do systému sociálneho zabezpečenia a iných štátnych zdrojov a svoje služby poskytujú bezplatne všetkým poistencom na základe univerzálneho pokrytia (38). Súdny dvor a Všeobecný súd potvrdili, že tam, kde existuje takáto štruktúra, príslušné organizácie nekonajú ako podniky (39).

                  23.

                  Tam, kde existuje uvedená štruktúra, aj činnosti, ktoré samé osebe môžu byť hospodárskej povahy, ale vykonávajú sa len na účely poskytovania inej nehospodárskej služby, sú činnosti nehospodárskej povahy. Organizáciu, ktorá nakupuje tovar – aj keď ide o veľké množstvá – na účely ponuky nehospodárskej služby, nemožno označiť za podnik len preto, že je kupujúcim na danom trhu (40).

                  24.

                  V iných národných systémoch ponúkajú nemocnice a iní poskytovatelia zdravotnej starostlivosti svoje služby za odplatu, ktorú inkasujú priamo od pacientov alebo od ich poisťovne (41). V takýchto systémoch existuje určitý stupeň hospodárskej súťaže medzi nemocnicami, pokiaľ ide o poskytovanie služieb zdravotnej starostlivosti. V tomto prípade skutočnosť, že služby zdravotnej starostlivosti poskytuje verejná nemocnica, nestačí na to, aby sa činnosť označila za nehospodársku.

                  25.

                  Súdny dvor a Všeobecný súd takisto ozrejmili, že služby zdravotnej starostlivosti poskytované nezávislými a inými súkromnými lekármi za odplatu na ich vlastné riziko sa pokladajú za hospodársku činnosť (42). Rovnaké zásady platia aj v prípade nezávislých lekární.

            2.1.5   Vzdelávanie

                  26.

                  Vzdelávanie organizované vo verejných zariadeniach v rámci vnútroštátneho systému vzdelávania, ktoré je financované štátom a štát nad ním vykonáva dohľad, možno podľa judikatúry pokladať za nehospodársku činnosť. V tejto súvislosti Súdny dvor uviedol, že štát
                  „zriadením a udržaním takéhoto systému verejného vzdelávania financovaného vo všeobecnosti z verejných zdrojov a nie žiakmi alebo ich rodičmi … sa nezúčastňuje na odplatných činnostiach, ale plní svoju úlohu voči obyvateľom v sociálnej, kultúrnej a vzdelávacej oblasti“ (43).

                  27.

                  Podľa tej istej judikatúry nemá na nehospodársku povahu vzdelávania vo verejných zariadeniach v zásade vplyv ani skutočnosť, že žiaci alebo ich rodičia niekedy musia zaplatiť poplatok za výučbu alebo zápis do školy, ktorý predstavuje príspevok na prevádzkové náklady systému. Takéto finančné príspevky často kryjú iba zlomok skutočných nákladov na službu, a preto ich nemožno pokladať za poplatok za poskytovanú službu. Preto nemenia nehospodársku povahu služby poskytovania všeobecného vzdelávania, ktorá sa prevažne financuje z verejných zdrojov (44). Tieto zásady sa môžu vzťahovať na služby vzdelávania poskytované vo verejných zariadeniach, konkrétne na odborné vzdelávanie (45), súkromné a verejné základné školy (46) a materské školy (47), pedagogickú činnosť vykonávanú vo vedľajšom pracovnom pomere na univerzitách (48) a na poskytovanie vzdelávania na univerzitách (49).

                  28.

                  Je potrebné odlíšiť tieto verejne poskytované služby vzdelávania od služieb financovaných prevažne rodičmi alebo žiakmi alebo z komerčných príjmov. Napríklad komerčné podniky, ktoré ponúkajú vyššie vzdelávanie hradené v plnej výške študentmi, patria jasne do tejto druhej kategórie. V určitých systémoch môžu verejné inštitúcie ponúkať aj služby vzdelávania, ktoré je vzhľadom na ich povahu, štruktúru financovania a existenciu konkurenčných súkromných organizácií potrebné pokladať za hospodársku činnosť.

                  29.

                  Dozorný úrad v usmerneniach o štátnej pomoci týkajúcich sa štátnej pomoci na výskum, vývoj a inovácie (50) objasnil, že na určité činnosti univerzít a výskumných organizácií sa nevzťahujú pravidlá štátnej pomoci. Týka sa to najmä činností výskumných organizácií, konkrétne:

                              a)

                              vzdelávania zameraného na zvýšenie počtu a kvalifikácie ľudských zdrojov;

                              b)

                              realizácie nezávislého výskumu a vývoja s cieľom rozšíriť poznatky a lepšie porozumieť daným témam vrátane spolupráce pri výskume a vývoji a

                              c)

                              rozširovania výsledkov výskumu.

                  30.

                  Dozorný úrad okrem toho objasnil, že činnosti v oblasti prenosu technológie (licencie, tvorba vedľajších produktov alebo iné formy spravovania poznatkov, ktoré vytvorila výskumná organizácia) sú nehospodárske, ak majú internú povahu (51) a všetky príjmy z týchto činností sa opätovne investujú do prvotných činností dotknutých výskumných organizácií (52).

            2.2   Štátne zdroje

                  31.

                  Iba výhody poskytované priamo alebo nepriamo zo štátnych zdrojov môžu predstavovať štátnu pomoc v zmysle článku 61 Dohody o EHP (53). Výhody financované zo súkromných zdrojov môžu mať za následok posilnenie pozície určitých podnikov, avšak nepatria do rozsahu pôsobnosti článku 61 Dohody o EHP.

                  32.

                  Tento presun štátnych zdrojov môže mať mnoho foriem, ako sú priame granty, daňové dobropisy a iné vecné dávky. Najmä skutočnosť, že štát nepožaduje za určité služby trhové ceny predstavuje vzdanie sa štátnych zdrojov. Súdny dvor vo svojom rozsudku vo veci C-482/99 Francúzsko/Komisia (54) potvrdil, že zdroje verejného podniku predstavujú štátne zdroje v zmysle článku 107 zmluvy, ktorý zodpovedá článku 61 Dohody o EHP, pretože verejné orgány môžu tieto zdroje kontrolovať. V prípadoch, v ktorých je podnik poverený vykonávaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu financovaný zo zdrojov poskytnutých verejným podnikom a toto financovanie je pripísateľné štátu, takéto financovanie môže predstavovať štátnu pomoc.

                  33.

                  Udelenie licencií na využívanie verejného priestoru alebo iných osobitných alebo výhradných práv s hospodárskou hodnotou bez uskutočnenia postupu verejného obstarávania môže predstavovať vzdanie sa štátnych zdrojov a poskytnúť príjemcom výhodu (55).

                  34.

                  Štáty EZVO v niektorých prípadoch môžu financovať vykonávanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu z poplatkov a príspevkov odvádzaných určitými podnikmi alebo používateľmi tak, že tieto príjmy presunie na podniky poverené poskytovaním tejto služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Tento typ financovania skúmal Súdny dvor najmä vo svojom rozsudku vo veci 173/73 Taliansko/Komisia (56), kde uviedol, že:
                  „keďže predmetné prostriedky sú financované z povinných príspevkov vyplývajúcich z právnych predpisov štátu a pretože, ako sa v tomto prípade ukazuje, sú spravované a prideľované v súlade s ustanoveniami týchto právnych predpisov, je potrebné ich pokladať za štátne zdroje v zmysle článku [107 zmluvy], hoci ich spravujú inštitúcie, ktoré nie sú verejnými orgánmi.“

                  35.

                  Podobne vo svojom rozsudku v spojených veciach C-78/90 až C-83/90 Compagnie Commerciale de l’Ouest (57) Súdny dvor potvrdil, že opatrenia financované z parafiškálnych poplatkov predstavujú opatrenia financované zo štátnych zdrojov.

                  36.

                  Podobne aj kompenzačné platby za poskytovanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, ktoré sú financované z parafiškálnych poplatkov alebo povinných príspevkov uvalených štátom, a spravované a rozdeľované v súlade s ustanoveniami právnych predpisov, sú povinnými platbami zo štátnych zdrojov.

            2.3   Vplyv na obchod

                  37.

                  Aby sa na náhradu za službu vo verejnom záujme vzťahoval článok 61 Dohody o EHP, musí ovplyvňovať alebo hroziť ovplyvnením obchodu medzi zmluvnými stranami. Takýto vplyv vo všeobecnosti počíta s existenciou trhu otvoreného hospodárskej súťaži. Preto tam, kde sa trhy otvorili hospodárskej súťaži, buď na základe Dohody o EHP alebo vnútroštátnych právnych predpisov alebo de facto na základe hospodárskeho vývoja, sa uplatňujú pravidlá štátnej pomoci. V takýchto situáciách si štáty EZVO ponechávajú na vlastné uváženie, ako budú definovať, organizovať a financovať služby všeobecného hospodárskeho záujmu, na ktoré sa vzťahuje kontrola v oblasti štátnej pomoci, ak poskytovateľ tejto služby – či už súkromný alebo verejný (vrátane interného) – dostáva náhradu. Ak je trh vyhradený iba jedinému podniku (vrátane interného poskytovateľa), jemu udeľovaná náhrada takisto podlieha kontrole v oblasti štátnej pomoci. Tam, kde bola hospodárska činnosť otvorená hospodárskej súťaži, môžu rozhodnutia o poskytovaní služieb všeobecného hospodárskeho záujmu s použitím iných metód, ako je verejné obstarávanie, ktoré zaručuje najnižšie náklady pre verejnosť, mať za následok narušenie hospodárskej súťaže vo forme zabránenia konkurentom v ich vstupe na trh, prípadne môže uľahčiť rozširovanie sa príjemcu na iných trhoch. K narušeniu môže dôjsť aj na trhoch so vstupmi. Pomoc poskytnutá podniku pôsobiacemu na neliberalizovanom trhu môže však ovplyvniť obchod, ak prijímajúci podnik pôsobí aj na liberalizovaných trhoch (58).

                  38.

                  Opatrenia pomoci môžu ovplyvniť obchod aj v tom prípade, že prijímajúci podnik sám nevykonáva cezhraničnú činnosť. V takýchto prípadoch sa domáca ponuka môže zachovať alebo zvýšiť, v dôsledku čoho budú mať podniky so sídlom v iných zmluvných stranách menej príležitostí ponúkať svoje služby v danom štáte EZVO (59).

                  39.

                  Podľa judikatúry Súdneho dvora neexistuje limit ani percento, pod úrovňou ktorého možno tvrdiť, že obchod medzi zmluvnými stranami nebol ovplyvnený (60). Relatívne malá suma pomoci alebo relatívne malá veľkosť prijímajúceho podniku neznamená a priori, že obchod medzi zmluvnými stranami nemôže byť ovplyvnený.

                  40.

                  Na druhej strane dospela Komisia vo viacerých prípadoch k záveru, že činnosti mali iba miestny charakter a neovplyvnili obchod medzi zmluvnými stranami. Príklady:

                              a)

                              bazény, ktoré bude využívať prevažne miestne obyvateľstvo (61);

                              b)

                              miestne nemocnice určené výlučne pre miestne obyvateľstvo (62);

                              c)

                              miestne múzeá, pri ktorých nie je pravdepodobné, že by prilákali cezhraničných návštevníkov (63) a

                              d)

                              miestne kultúrne podujatia, ktorých potenciálny okruh návštevníkov je obmedzený na danú oblasť (64).

                  41.

                  Dozorný úrad nemusí skúmať celú finančnú podporu poskytnutú štátom EZVO. V nariadení (ES) č. 1998/2006 z 15. decembra 2006 o uplatňovaní článkov 87 a 88 zmluvy na pomoc de minimis
                      (65) sa uvádza, že na pomoc, ktorej výška neprekračuje 200 000 EUR na jeden podnik za ktorékoľvek obdobie troch rokov, sa článok 61 ods. 1 Dohody o EHP nevzťahuje. Osobitné prahy pomoci de minimis sa uplatňujú v sektore dopravy (66) a Komisia zamýšľa prijať nariadenie stanovujúce osobitný prah pomoci de minimis v prípade miestnych služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, ktoré sa začlení do Dohody o EHP.

            3.   Podmienky, za ktorých náhrada za službu vo verejnom záujme nepredstavuje štátnu pomoc

      3.1   Kritériá zavedené Súdnym dvorom

                  42.

                  Súdny dvor vo svojom rozsudku vo veci Altmark (67) poskytol ďalšie objasnenie v súvislosti s podmienkami, za ktorých náhrada za služby vo verejnom záujme nepredstavuje štátnu pomoc, ak sa ňou neposkytuje žiadna výhoda.

                  43.

                  Podľa Súdneho dvora:
                  „Keďže štátna intervencia musí byť považovaná za kompenzáciu predstavujúcu protihodnotu za služby poskytnuté podnikmi, ktorým bola pomoc poskytnutá na realizáciu služieb vo verejnom záujme, pričom tieto podniky v skutočnosti nemajú finančnú výhodu a uvedená intervencia nemá teda za účinok privodenie výhodnejšieho súťažného postavenia vo vzťahu ku konkurenčným podnikom, takáto intervencia nespadá do pôsobnosti článku [107 ods. 1 zmluvy]. Napriek tomu, ak takáto kompenzácia nemá byť v konkrétnom prípade kvalifikovaná ako štátna pomoc, je treba splniť určité podmienky.
                  Po prvé podnik, ktorý prijíma takúto kompenzáciu, musí byť skutočne poverený plnením záväzkov služby vo verejnom záujme a tieto záväzky musia byť jasne definované. …
                  […] Po druhé parametre, na základe ktorých sa náhrada vypočíta, musia byť stanovené vopred objektívnym a transparentným spôsobom, aby touto náhradou nebola poskytnutá ekonomická výhoda, ktorá by mohla zvýhodniť prijímajúci podnik oproti konkurenčným podnikom. … Takisto, kompenzácia poskytnutá členským štátom na krytie strát, ktoré dosiahol podnik bez toho, aby boli predtým jasne stanovené kritériá, pokiaľ sa neskôr ukáže, že realizácie určitých služieb v rámci výkonu záväzkov služby vo verejnom záujme nebolo ekonomicky možné, predstavuje finančnú intervenciu, ktorá spadá pod pojem štátnej pomoci v zmysle článku [107 ods. 1 zmluvy].
                  - … Po tretie kompenzácia nemôže prekročiť sumu, ktorá je potrebná na pokrytie všetkých nákladov alebo ich časti, vzniknutých pri plnení úloh služby vo verejnom záujme, berúc do úvahy príslušné tržby, ako aj primeraný zisk ….
                  Po štvrté, ak sa výber podniku, ktorý bude poverený realizáciou záväzkov služieb vo verejnom záujme v konkrétnom prípade neuskutočňuje prostredníctvom výberového konania v rámci verejnej súťaže umožňujúcej vybrať kandidáta schopného poskytovať tieto služby za najnižšiu cenu, výška nevyhnutnej kompenzácie musí byť určená na základe analýzy výdavkov, ktoré by stredne veľký podnik, dobre riadený a primerane vybavený dopravnými prostriedkami vynaložil pri realizácii týchto záväzkov, zohľadniac pri tom súvisiace príjmy ako aj primeraný zisk pri realizácii záväzkov služby vo verejnom záujme“ (68).

                  44.

                  Oddiely 3.2 až 3.6 sú venované rozličným požiadavkám zavedeným judikatúrou vo veci Altmark, konkrétne pojmu služba všeobecného hospodárskeho záujmu na účely článku 61 Dohody o EHP (69), potrebe poverovacieho aktu (70), záväzku definovať parametre náhrady (71), zásadám týkajúcim sa predchádzania poskytovaniu nadmernej náhrady (72) a zásadám týkajúcim sa výberu poskytovateľa (73).

            3.2   Existencia služby všeobecného hospodárskeho záujmu

                  45.

                  Pojem služba všeobecného hospodárskeho záujmu sa neustále vyvíja a závisí okrem iného od potrieb občanov, vývoju technológií a trhu a spoločenským a politickým preferenciám v dotknutých štátoch EZVO. Súdny dvor stanovil, že služby všeobecného hospodárskeho záujmu sú služby, ktoré vykazujú osobitné črty v porovnaní s ostatnými hospodárskymi činnosťami (74).

                  46.

                  Pri neexistencii osobitných pravidiel EHP, ktoré by definovali rozsah existencie služby všeobecného hospodárskeho záujmu, majú štáty EZVO široké pole vlastného uváženia pri definovaní ktorejkoľvek služby ako služby všeobecného hospodárskeho záujmu a pri poskytovaní náhrady poskytovateľovi takejto služby. Právomoci dozorného úradu v tejto oblasti sú obmedzené na kontrolu, či sa konkrétny štát EZVO pri označení služby za službu všeobecného hospodárskeho záujmu nedopustil zjavnej chyby (75), a na posúdenie, či náhrada neobsahovala štátnu pomoc. Ak existujú osobitné pravidlá EHP, podlieha voľné uváženie štátov EZVO týmto pravidlám bez toho, aby bola dotknutá povinnosť dozorného úradu posúdiť, či služby všeobecného hospodárskeho záujmu boli správne definované na účely kontroly štátnej pomoci.

                  47.

                  Prvé kritérium rozsudku vo veci Altmark vyžaduje definíciu úlohy poskytovať službu všeobecného hospodárskeho záujmu. Táto podmienka sa zhoduje s podmienkou uvedenou v článku 59 ods. 2 Dohody o EHP (76). Z článku 59 ods. 2 Dohody o EHP vyplýva, že podniky poverené poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu sú podnikmi poverenými „zvláštnou úlohou“ (77). Vo všeobecnosti poverenie „zvláštnou úlohou – službou vo verejnom záujme“ zahŕňa poskytovanie služieb, ktoré by na seba podnik, ak by myslel na svoje vlastné obchodné záujmy, neprevzal alebo by ich neprevzal v tom istom rozsahu alebo za tých istých podmienok (78). Štáty EZVO alebo Dohoda o EHP môžu použitím kritéria všeobecného záujmu spojiť poskytovanie týchto služieb s určitými záväzkami.

                  48.

                  Dozorný úrad sa teda domnieva, že by nebolo vhodné spájať plnenie konkrétnych záväzkov služieb všeobecného hospodárskeho záujmu s činnosťou, ktorá už je alebo môže byť v uspokojivej miere a za podmienok – napr. pokiaľ ide o cenu, objektívne znaky kvality, kontinuitu a prístup k službe – zlučiteľných s verejným záujmom, ako ho definuje štát, vykonávaná podnikmi pôsobiacimi za bežných trhových podmienok (79). Pokiaľ ide o otázku, či môže službu poskytnúť trh, posúdenie dozorného úradu je obmedzené na kontrolu, či štát EZVO neurobil zjavnú chybu.

                  49.

                  Dôležitým príkladom tejto zásady je sektor širokopásmových sietí, pre ktorý už dozorný úrad vydal jasné usmernenia, pokiaľ ide o typ činností, ktoré možno pokladať za služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Dozorný úrad sa najmä domnieva, že v oblastiach, v ktorých už súkromní investori investovali do infraštruktúry širokopásmových sietí (alebo, v ktorých práve ďalej rozširujú svoju sieťovú infraštruktúru) a už tu poskytujú konkurencieschopné služby širokopásmového pripojenia s primeraným pokrytím, by sa zavádzanie paralelnej širokopásmovej infraštruktúry nemalo pokladať za službu všeobecného hospodárskeho záujmu. Naproti tomu v oblastiach, v ktorých investori nie sú schopní poskytovať primerané širokopásmové pokrytie, možno za určitých podmienok poskytnúť náhradu za službu všeobecného hospodárskeho záujmu (80).

                  50.

                  Dozorný úrad sa takisto domnieva, že služby, ktoré sa majú označiť za služby všeobecného hospodárskeho záujmu, musia byť určené pre občanov alebo byť v záujme spoločnosti ako celku.

            3.3   Poverovací akt

                  51.

                  Aby bolo možné uplatniť článok 59 ods. 2 Dohody o EHP, poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu musí byť poverený jeden podnik alebo viacero podnikov. Predmetné podniky teda museli byť štátom poverené vykonávaním osobitnej úlohy (81). Aj podľa prvého kritéria rozsudku vo veci Altmark musí mať podnik záväzok poskytovať službu vo verejnom záujme. Aby sa teda zabezpečil súlad s judikatúrou vo veci Altmark, je potrebné poverenie službou vo verejnom záujme, v ktorom sa definujú záväzky predmetných podnikov a orgánu.

                  52.

                  Služba vo verejnom záujme musí byť pridelená prostredníctvom aktu, ktorý môže mať v závislosti od právnych predpisov štátov EZVO formu legislatívneho alebo regulačného nástroja alebo zmluvy. Môže sa stanoviť aj vo viacerých aktoch. V takýchto prípadoch Komisia a dozorný úrad zvyčajne vyžadujú, aby boli v akte alebo súboroch špecifikované aspoň tieto prvky:

                              a)

                              obsah a trvanie záväzkov služby vo verejnom záujme;

                              b)

                              príslušný podnik a prípadne príslušné územie;

                              c)

                              povaha akýchkoľvek výhradných alebo osobitných práv priznaných podniku príslušným orgánom;

                              d)

                              parametre na výpočet, kontrolu a prehodnocovanie náhrady a

                              e)

                              opatrenia na predchádzanie vzniku nadmernej náhrady a na vrátenie takejto nadmernej náhrady.

                  53.

                  Zapojenie poskytovateľa do procesu, v rámci ktorého je poverený poskytovaním služby vo verejnom záujme, neznamená, že toto poslanie nie je výsledkom aktu verejného orgánu, aj keď poverenie bolo vydané na žiadosť poskytovateľa služby (82). V niektorých národných systémoch nie je pre orgány nezvyčajné financovať služby, ktoré vyvinul a navrhol sám poskytovateľ. Vnútroštátny orgán však musí rozhodnúť, či schváli návrh poskytovateľa, ešte pred poskytnutím náhrady. Nie je podstatné, či potrebné prvky poverovacieho aktu sú zahrnuté priamo do rozhodnutia o akceptovaní návrhu poskytovateľa, alebo či dôjde k uzavretiu osobitného právneho aktu, napr. zmluvy s poskytovateľom.

            3.4   Parametre náhrady

                  54.

                  Parametre, ktoré slúžia ako základ pre výpočet výšky náhrady, musia byť stanovené objektívne a transparentne vopred, aby sa zabezpečilo, že neposkytujú hospodársku výhodu prijímajúcemu podniku oproti jeho konkurentom.

                  55.

                  Potreba stanovenia parametrov pre výpočet náhrady vopred neznamená, že náhrada sa musí vypočítať na základe špecifického vzorca (napr. určitá cena za deň, za jedlo, za cestujúceho alebo za počet používateľov). Podstatné je len to, aby bolo od začiatku jasné, ako sa bude výška náhrady stanovovať.

                  56.

                  Ak sa vnútroštátny orgán rozhodne poskytnúť náhradu pre všetky nákladové položky poskytovateľa, musí stanoviť už na začiatku, ako sa tieto náklady určia a vypočítajú. V tejto súvislosti možno zohľadniť iba náklady priamo spojené s poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Všetky príjmy, ktoré podnik dosiahne z poskytovania služby všeobecného hospodárskeho záujmu, je potrebné odčítať.

                  57.

                  Ak bol podniku v rámci jeho náhrady ponúknutý primeraný zisk, poverovací akt musí obsahovať aj kritériá na výpočet tohto zisku.

                  58.

                  Ak bolo stanovené, že počas trvania poverenia bude vykonaná revízia výšky náhrady, v poverovacom akte musí byť takáto revízia uvedená spolu s akýmkoľvek jej dosahom, ktorý môže mať na celkovú výšku náhrady.

                  59.

                  Ak sa vykonávanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu pridelí na základe výberového konania, metóda výpočtu náhrady musí byť zahrnutá medzi informáciami poskytnutými všetkým podnikom, ktoré sa chcú zúčastniť konania.

            3.5   Predchádzanie nadmernej náhrade

                  60.

                  Podľa tretieho kritériá rozsudku vo veci Altmark náhrada nesmie prekročiť sumu, ktorá je potrebná na pokrytie všetkých nákladov alebo ich časti, vzniknutých pri plnení záväzkov služby vo verejnom záujme, pri zohľadnení príslušných príjmov a primeraného zisku. Preto musí byť v o akomkoľvek mechanizme týkajúcom sa výberu poskytovateľa služby rozhodnuté tak, aby bola úroveň náhrady stanovená na základe týchto prvkov.

                  61.

                  Primeraný zisk by sa mal chápať ako miera rentability kapitálu (83), ktorú by vyžadoval bežný podnik zvažujúci – pri zohľadnení úrovne rizika – či bude alebo nebude poskytovať služby všeobecného hospodárskeho záujmu počas celého trvania obdobia poverenia. Úroveň rizika závisí od dotknutého sektora, typu služby a povahy mechanizmu náhrady. Miera by sa podľa možnosti mala stanoviť na základe miery rentability kapitálu, ktorá sa dosahuje pri podobných typoch zákaziek na poskytovanie služieb vo verejnom záujme v konkurenčných podmienkach (napr. zákaziek zadaných v rámci postupu verejného obstarávania). V sektoroch, v ktorých nie je žiadny podnik porovnateľný s podnikom povereným poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, možno odkázať na porovnateľné podniky nachádzajúce sa v iných zmluvných stranách alebo prípadne v iných sektoroch za predpokladu, že sa zohľadní osobitný charakter každého sektoru. Pri určovaní toho, čo predstavuje primeraný zisk, môžu štáty EZVO zaviesť stimulujúce kritériá týkajúce sa najmä kvality poskytovanej služby a zvýšenia efektívnosti produkcie. Zvýšenie efektívnosti nemožno dosahovať na úkor kvality poskytovanej služby.

            3.6   Výber poskytovateľa

                  62.

                  Podľa štvrtého kritériá rozsudku vo veci Altmark musí byť ponúknutá náhrada buď výsledkom verejného výberového konania, ktoré umožňuje výber uchádzača schopného poskytovať tieto služby verejnosti za najnižšiu cenu, alebo výsledkom porovnania s bežným podnikom, dobre riadeným a primerane vybaveným potrebnými prostriedkami.

            3.6.1   Výška náhrady v prípade poverenia poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu na základe vhodného výberového konania

                  63.

                  Najjednoduchším spôsobom, ako môžu verejné orgány dodržať štvrté kritérium rozsudku vo veci Altmark, je vykonanie otvoreného, transparentného a nediskriminačného postupu verejného obstarávania v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov obstarávania subjektov pôsobiacich v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb (84) a smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (85), ako je to vysvetlené ďalej v texte. Ako už bolo uvedené v bode 5, realizácia takéhoto postupu verejného obstarávania je často povinnou požiadavkou vyplývajúcou z existujúcich pravidiel EHP.

                  64.

                  Aj v prípadoch, v ktorých sa otvorený, transparentný a nediskriminačný postup verejného obstarávania nevyžaduje na základe právnych predpisov, je často vhodnou metódou na porovnanie rozličných potenciálnych ponúk a stanovenie náhrady tak, aby sa vylúčila prítomnosť pomoci.

                  65.

                  Na základe judikatúry Súdneho dvora postup verejného obstarávania vylučuje existenciu štátnej pomoci iba tam, kde umožňuje vybrať uchádzača schopného poskytovať tieto služby „verejnosti za najnižšiu cenu“.

                  66.

                  Pokiaľ ide o charakteristiku súťaže, verejná (86) súťaž v súlade s požiadavkou pravidiel verejného obstarávania je určite akceptovateľná, ale takisto aj užšia (87) súťaž môže spĺňať štvrté kritérium rozsudku vo veci Altmark, pokiaľ subjektom, ktoré majú záujem sa súťaže zúčastniť, nie je v účasti zabránené bez oprávnených dôvodov. Na druhej strane, súťažný dialóg (88), rokovacie konanie so zverejnením (89) poskytujú rozhodujúcemu orgánu široký priestor pre voľné uváženie a môžu obmedziť účasť subjektov, ktoré majú záujem o účasť. Preto ich možno pokladať za vyhovujúce štvrtému kritériu rozsudku vo veci Altmark len vo výnimočných prípadoch. Rokovacie konanie bez zverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania nemôže zabezpečiť (90), aby sa konanie skončilo výberom uchádzača schopného poskytovať predmetné služby za najnižšiu cenu pre verejnosť.

                  67.

                  Pokiaľ ide o kritériá zadania zákazky, požiadavka „najnižšej ceny“ (91) zjavne vyhovuje štvrtému kritériu rozsudku vo veci Altmark. Takisto vyhovujúcou je „ekonomicky najvýhodnejšia ponuka“ (92), za predpokladu, že kritériá pre zadanie zákazky, vrátane environmentálnych (93) alebo sociálnych kritérií, v dostatočnej miere súvisia s predmetom poskytovanej služby a ekonomicky najvýhodnejšej ponuke umožňujú zodpovedať trhovej hodnote (94). Ak nastanú takéto okolnosti, môže byť vhodný mechanizmus vrátenia (claw-back) na minimalizovanie rizika nadmernej náhrady ex ante. Obstarávateľ môže vo svojom rozhodnutí o zadaní zákazky stanoviť kvalitatívne normy, ktoré musia spĺňať všetky hospodárske subjekty, alebo môže zohľadniť kvalitatívne aspekty opierajúce sa o rozličné návrhy.

                  68.

                  Môžu sa vyskytnúť okolnosti, za ktorých verejné obstarávanie nemôže umožniť najnižšiu cenu pre verejnosť, pretože neprináša dostatočne otvorenú a riadnu súťaž. Môže to byť spôsobené napríklad danosťami predmetnej služby, existujúcimi právami duševného vlastníctva alebo skutočnosťou, že potrebnú infraštruktúru vlastní konkrétny poskytovateľ služby. Podobne konania, v rámci ktorých je predložená len jedna ponuka, nemožno pokladať za dostatočné na zabezpečenie toho, že toto konanie povedie k získaniu najnižšej ceny pre verejnosť.

            3.6.2   Výška náhrady v prípade poverenia poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu bez výberového konania

                  69.

                  Tam, kde existuje všeobecne akceptovaná trhová odmena za konkrétnu službu, táto trhová odmena je najlepším vodidlom pre výšku náhrady v prípade, že sa neuskutočnila verejná súťaž (95).

                  70.

                  Ak takáto trhová odmena neexistuje, suma náhrady musí byť určená na základe analýzy nákladov, ktoré by bežnému podniku, dobre riadenému a primerane vybavenému potrebnými prostriedkami umožňujúcimi spĺňať podmienky poskytovania služby vo verejnom záujme, vznikli pri plnení týchto záväzkov, a to pri zohľadnení príslušných príjmov a primeraného zisku z plnenia týchto záväzkov. Cieľom je zabezpečiť, že sa ako referenčná hodnota nepoužijú vysoké náklady neefektívne fungujúcemu podniku.

                  71.

                  Keďže pojem „dobre riadený podnik“ nie je oficiálne definovaný, štáty EZVO by mali uplatniť objektívne kritériá, ktoré sú hospodársky uznávané ako reprezentatívne kritériá uspokojivého riadenia. Dozorný úrad sa domnieva, že iba dosahovanie zisku nie je dostatočným kritériom pre označenie podniku ako „dobre riadeného“. Mala by sa zohľadniť skutočnosť, že finančné výsledky podnikov, najmä v sektoroch, v ktorých sa služby všeobecného hospodárskeho záujmu najčastejšie vyskytujú, môžu byť do značnej miery ovplyvnené ich trhovou silou alebo sektorálnymi pravidlami.

                  72.

                  Dozorný úrad zastáva názor, že pojem „dobre riadeného podniku“ zahŕňa dodržiavanie platných vnútroštátnych alebo medzinárodných účtovných štandardov. Štáty EZVO môžu svoje analýzy založiť okrem iného na analytických kvocientoch, ktoré sú reprezentatívne pre produktivitu (ako je obrat v pomere k investovanému kapitálu, celkové náklady v pomere k obratu, obrat na jedného zamestnanca, pridaná hodnota na jedného zamestnanca alebo náklady na zamestnancov v pomere k pridanej hodnote). Štáty EZVO môžu použiť aj analytický kvocient týkajúci sa kvality dodávok v porovnaní s očakávaniami používateľov. Podnik poverený poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu, ktorý nespĺňa kvalitatívne kritériá stanovené príslušným štátom EZVO, nepredstavuje dobre riadený podnik, aj keď sú náklady nízke.

                  73.

                  Podniky s takýmito analytickými kvocientmi reprezentujúcimi efektívne riadenie možno pokladať za reprezentatívne bežné podniky. Pri analýze a porovnaní štruktúr nákladov sa však musí zohľadniť veľkosť predmetného podniku a skutočnosť, že v určitých sektoroch môžu vedľa seba existovať podniky s veľmi odlišnými štruktúrami nákladov.

                  74.

                  Odkaz na náklady „bežného“ podniku v danom sektore znamená, že existuje dostatočný počet podnikov, ktorých náklady možno zohľadniť. Tieto podniky sa môžu nachádzať v tom istom štáte EZVO alebo v inej zmluvnej strane. Dozorný úrad však zastáva názor, že nemožno odkazovať na náklady nejakého podniku, ktorý má monopolné postavenie alebo dostáva náhradu za službu vo verejnom záujme poskytovanú za podmienok, ktoré sú v rozpore s právom EHP, pretože v obidvoch prípadoch môže byť úroveň nákladov vyššia než obyčajne. Náklady, ktoré sa majú zohľadniť, sú všetky náklady týkajúce sa služby všeobecného hospodárskeho záujmu, t. j. priame náklady potrebné na poskytovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu a primeraný príspevok k nepriamym nákladom spoločným pre službu všeobecného hospodárskeho záujmu a iné činnosti.

                  75.

                  Ak môže štát EZVO preukázať, že štruktúra nákladov podniku povereného poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu zodpovedá priemernej štruktúre nákladov efektívneho a porovnateľného podniku v danom sektore, výška náhrady, ktorá umožní tomuto podniku pokryť jeho náklady a dosahovať primeraný zisk sa pokladá za náhradu, ktorá spĺňa štvrté kritérium rozsudku vo veci Altmark.

                  76.

                  Pojem „podnik primerane vybavený potrebnými prostriedkami“ znamená podnik so zdrojmi potrebnými na okamžité plnenie záväzkov služby vo verejnom záujme, ktoré má plniť podnik poverený službou všeobecného hospodárskeho záujmu.

                  77.

                  „Primeraný zisk“ by sa mal chápať ako miera rentability kapitálu (96), ktorú by vyžadoval bežný podnik zvažujúci – pri zohľadnení úrovne rizika – či bude alebo nebude poskytovať služby všeobecného hospodárskeho záujmu počas celého trvania obdobia poverenia, ako je to stanovené v oddiele 3.5.

         (1)  Táto kapitola zodpovedá oznámeniu Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci Európskej únie na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu (Ú. v. EÚ C 8, 11.1.2012, s. 4).

         (2)  V zmysle článku 125 Dohody o EHP sa táto dohoda v žiadnom prípade nedotýka pravidiel zmluvných strán, ktorými sa spravuje vlastníctvo majetku. V dôsledku toho pravidlá hospodárskej súťaže nediskriminujú podniky v závislosti od toho, či sú v štátnom alebo súkromnom vlastníctve.

         (3)  Európska komisia vydala ďalšie usmernenie v pracovnom dokumente útvarov Komisie – Príručka o uplatňovaní pravidiel Európskej únie v oblasti štátnej pomoci, verejného obstarávania a vnútorného trhu na služby všeobecného hospodárskeho záujmu a najmä na sociálne služby všeobecného záujmu, SEK(2010) 1545 v konečnom znení, 7.12.2010.

         (4)  Ú. v. EÚ L 7, 11.1.2012, s. 3.

         (5)  Návrh nariadenia bol uverejnený v Ú. v. EÚ C 8, 11.1.2012, s. 23.

         (6)  Začlenená do bodu 2 prílohy XVI k Dohode o EHP.

         (7)  Vec C-324/98, Telaustria Verlags GmbH a Telefonadress GmbH/Telekom Austria AG, Zb. 2000, s. I-10745, bod 60 a výkladové oznámenie Komisie o právnych predpisoch Spoločenstva uplatniteľných na zadávanie zákaziek, na ktoré sa úplne alebo čiastočne nevzťahujú smernice o verejnom obstarávaní (Ú. v. EÚ C 179, 1.8.2006, s. 2).

         (8)  Otázky možno adresovať aj Komisii prostredníctvom interaktívnej informačnej služby o službách všeobecného záujmu, ktorá je dostupná na webovej lokalite Komisie: http://ec.europa.eu/services_general_interest/registration/form_en.html

         (9)  Spojené veci C-180/98 až C-184/98, Pavlov a iní, Zb. 2000, s. I-6451.

         (10)  Spojené veci 209/78 až 215/78 a 218/78, Van Landewyck, Zb. 1980, s. 3125, bod 21; vec C-244/94, FFSA a iní, Zb. 1995, s. I-40; vec C-49/07, MOTOE, Zb. 2008, s. I-4863, body 27 a 28.

         (11)  Vec C-480/09 P, AceaElectrabel Produzione SpA/Komisia, Zb. 2010, body 47 až 55; vec C-222/04, Ministero dell'Economia e delle Finanze/Cassa di Risparmio di Firenze SPA a iní, Zb. 2006, s. I-289, bod 112.

         (12)  Vec C-222/04, Ministero dell'Economia e delle Finanze/Cassa di Risparmio di Firenze SPA a iní, Zb. 2006, s. I-289, body 107 – 118 a 125.

         (13)  Vec 118/85, Komisia/Taliansko, Zb. 1987, s. 2599, bod 7; vec C-35/96, Komisia/Taliansko, Zb. 1998, s. I-3851, bod 36; spojené veci C-180/98 až C-184/98, Pavlov a iní, bod 75.

         (14)  Spojené veci C-159/91 a C-160/91, Poucet a Pistre, Zb. 1993, s. I-637.

         (15)  Pozri návrhy generálneho advokáta pána Geelhoeda vo veci C-295/05, Asociación Nacional de Empresas Forestales (Asemfo)/Transformación Agraria SA (Tragsa) a Administración del Estado, Zb. 2007, s. I-2999, body 110 až 116; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70, Ú. v. EÚ L 315, 3.12.2007, s. 1, článok 5 ods. 2 a článok 6 ods. 1; rozhodnutie Komisie 2011/501/EÚ z 23. februára 2011 o štátnej pomoci C 58/06 (ex NN 98/05) Nemecka pre podniky Bahnen der Stadt Monheim (BSM) a Rheinische Bahngesellschaft (RBG) v rámci dopravného zväzu Verkehrsverbund Rhein-Ruhr, Ú. v. EÚ L 210, 17.8.2011, s. 1, body 208 – 209.

         (16)  Nie je to relevantné ani pri otázke, či službu možno definovať ako službu všeobecného hospodárskeho záujmu, pozri oddiel 3.2.

         (17)  Vec C-519/04 P, David Meca-Medina a Igor Majcen/Komisia, Zb. 2006, s. I-6991, body 30 až 33; vec C-350/07, Kattner Stahlbau, Zb.2009, s. I-1513, body 66, 72, 74 a 75; návrhy generálneho advokáta Poiaresa Madura z 10. novembra 2005 vo veci C-205/03, P FENIN, Zb. 2006, s. I-6295, body 50 a 51.

         (18)  Vec C-118/85, Komisia/Taliansko, body 7 a 8.

         (19)  Vec C-30/87, Bodson/Pompes funèbres des régions libérées, Zb. 1988, s. I-2479, bod 18.

         (20)  Pozri najmä vec C-364/92, SAT/Eurocontrol, Zb. 1994, s. I-43, bod 30.

         (21)  Vec C-364/92, SAT/Eurocontrol, bod 27; vec C-113/07, P Selex Sistemi Integrat/Komisia, Zb. 2009, s. I-2207, bod 71.

         (22)  Rozhodnutie Komisie zo 16. októbra 2002 vo veci N 438/02 – Belgicko – Pomoc prístavným orgánom, Ú. v. ES C 284, 21.11.2002.

         (23)  Vec C-343/95, Calě & Figli, Zb. 1997, s. I-1547, bod 22.

         (24)  Rozhodnutie Komisie vo veci N 140/2006 – Litva – Dotácia štátnym podnikom, ktoré prevádzkujú väznice, Ú. v. EÚ C 244, 11.10.2006.

         (25)  Spojené veci C-159/91 a C-160/91, Poucet and Pistre, Zb. 1993, s. I-637, bod 13.

         (26)  Vec C-218/00, Cisal a INAIL, Zb. 2002, s. I-691, bod 45.

         (27)  Spojené veci C-264/01, C-306/01, C-354/01 a C-355/01, AOK Bundesverband, Zb. 2004, s. I-2493, body 47 až 55.

         (28)  Spojené veci C-159/91 a C-160/91, Poucet a Pistre, body 15 až 18.

         (29)  Vec C-218/00, Cisal a INAIL, bod 40.

         (30)  Spojené veci C-159/91 a C-160/91, Poucet a Pistre, bod 14; vec C-218/00, Cisal a INAIL, body 43 až 48; spojené veci C-264/01, C-306/01, C-354/01 a C-355/01, AOK Bundesverband, body 51 až 55.

         (31)  Pozri najmä vec C-244/94, FFSA a iní, bod 19.

         (32)  Vec C-67/96, Albany, Zb. 1999, s. I-5751, body 80 – 87.

         (33)  Vec C-244/94, FFSA a iní, body 9 a 17 až 20; vec C-67/96, Albany, body 81 až 85; pozri aj spojené veci C 115/97 až C 117/97, Brentjens, Zb. 1999, s. I6025, body 81 až 85, vec C 219/97, Drijvende Bokken, Zb. 1999, s. I6121, body 71 až 75 a spojené veci C-180/98 až C-184/98, Pavlov a iní, body 114 a 115.

         (34)  Spojené veci C-115/97 až C-117/97, Brentjens.

         (35)  Spojené veci C-180/98 až C-184/98, Pavlov a iní.

         (36)  Vec C-350/07, Kattner Stahlbau, Zb. 2009, s. I-1513.

         (37)  Vychádzajúc z judikatúry európskych súdov najdôležitejším príkladom je španielsky národný systém zdravotnej starostlivosti (pozri vec T-319/99, FENIN, Zb. 2003, s. II-357).

         (38)  V závislosti od celkovej povahy systému, poplatky, ktoré pokrývajú len malú časť skutočných nákladov na službu, nemôžu mať vplyv na klasifikáciu tohto systému ako systému nehospodárskej povahy.

         (39)  Vec T-319/99, FENIN, Zb. 2003, s. II-357, bod 39.

         (40)  Vec T-319/99, FENIN, bod 40.

         (41)  Pozri napríklad vec C-244/94, FFSA, vec C-67/96, Albany, spojené veci C-115/97, C-116/97 a C-117/97, Brentjens, a vec C-219/97, Drijvende Bokken.

         (42)  Pozri spojené veci C-180 až C-184/98, Pavlov a iní, body 75 a 77.

         (43)  Pozri okrem iného vec C-318/05, Komisia/Nemecko, Zb. 2007, s. I-6957, bod 68. Pozri aj rozhodnutie Komisie z 25. apríla 2001, N118/00 Subvention publiques aux clubs sportifs professionnels a rozhodnutie Dozorného úradu EZVO vo veci 68123 – Nórsko – Nasjonal digital laeringsarena, 12.10.2011, s. 9.

         (44)  Rozsudok súdu EZVO z 21. februára 2008 vo veci E-5/07.

         (45)  Vec 263/86, Humbel, Zb. 1988 s. 5365.

         (46)  Vec C-318/05, Komisia/Nemecko, Zb. 2007, s. I-6957; vec C-76/05, Schwartz, Zb.2007 s. 6849.

         (47)  Rozsudok súdu EZVO z 21. februára 2008 vo veci E-5/07.

         (48)  Vec C-281/06, Jundt, Zb. 2007, s. I-12231.

         (49)  Vec 109/92, Wirth, Zb. 1993, s. I-6447.

         (50)  Ú. v. EÚ L 305, 19.11.2009, s. 1 a dodatok EHP č. 60, 19.11.2009, s. 1.

         (51)  Podľa poznámky pod čiarou č. 26 kapitoly o štátnej pomoci na výskum, vývoj a inovácie v usmerneniach o štátnej pomoci „interná povaha“ znamená situáciu, keď spravovanie poznatkov výskumnej organizácie vykonáva oddelenie alebo pobočka výskumnej organizácie alebo sa vykonáva spoločne s inými výskumnými organizáciami. Zmluvné poskytovanie osobitných služieb tretím stranám na základe ponukových konaní neohrozuje internú povahu týchto činností.

         (52)  Pozri oddiely 3.1.1 a 3.1.2 kapitoly o štátnej pomoci na výskum, vývoj a inovácie.

         (53)  Spojené veci C-52/97 až C-54/97, Viscido a iní, Zb. 1998, s. I-2629, bod 13 a vec C-53/00, Ferring, Zb. 2001, s. I-9067, bod 16. Pozri aj vec C-379/98, PreussenElektra/Schleswag, Zb. 2011, s. I-2099.

         (54)  Vec C-482/99, Francúzsko/Komisia, Zb. 2002, s. I-4397.

         (55)  Vec C-462/99, Connect Austria Gesellschaft für Telekommunikation GmbH/Telekom-Control-Kommission, a Mobilkom Austria AG, Zb. 2003, s. I-05197, body 92 a 93; vec T-475/04, Bouygues a Bouygues Télécom SA/Komisia, Zb. 2007, s. II-02097, body 101, 104, 105 a 111.

         (56)  Vec C-173/73, Taliansko/Komisia, Zb. 1974, s. 709, bod 16. Pozri aj vec 78/76, Steinike, Zb. 1977, s. 595, bod 21, vec C206/06, Essent Netwerk, Zb. 2008, s. 5497, body 47, 57 a 96.

         (57)  Compagnie Commerciale de l’Ouest and others v Receveur Principal des Douanes de La Pallice Port, 1992, s. I-1847, bod 35. Pozri aj spojené veci C-34/01 až C-38/01, Enirisorse SpA/Ministero delle Finanze, Zb. 2003, s. I-14243, bod 26.

         (58)  Spojené veci T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97 až T-607/97, T-1/98, T-3/98 až T-6/98 a T-23/98, Mauro Alzetta a iní/Komisia, Zb. 2000, s. II-2319, body 143 – 147.

         (59)  Pozri najmä vec C-280/00, Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, Zb. 2003, s. I-7747.

         (60)  Vec C-280/00, Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, bod 81.

         (61)  Rozhodnutie Komisie vo veci N 258/2000 – Nemecko – Kúpalisko Dorsten, Ú. v. ES C 172, 16.6.2001, s. 16.

         (62)  Rozhodnutie Komisie vo veci N 543/2001 – Írsko – Daňové úľavy pre nemocnice, Ú. v. ES C 154, 28.6.2002, s. 4.

         (63)  Rozhodnutie Komisie vo veci N 630/2003 – Taliansko – Miestne múzeá – Sardínia, Ú. v. EÚ C 275, 8.12.2005, s. 3.

         (64)  Rozhodnutie Komisie vo veci N 257/2007 – Španielsko – Granty na divadelné predstavenia v Baskicku, Ú. v. EÚ C 173, 26.7.2007, s. 2.

         (65)  Ú. v. EÚ L 379, 28.12.2006, s. 5, začlenené do bodu 1ea prílohy XV k Dohode o EHP.

         (66)  Článok 2 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1998/2006 týkajúci sa dopravy.

         (67)  Vec C-280/00, Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH.

         (68)  Vec C-280/00, Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, body 87 až 93.

         (69)  Pozri oddie 3.2.

         (70)  Pozri oddiel 3.3.

         (71)  Pozri oddiel 3.4.

         (72)  Pozri oddiel 3.5.

         (73)  Pozri oddiel 3.6.

         (74)  Vec C-179/90, Merci convenzionali porto di Genova, Zb. 1991, s. I-5889, bod 27; vec C-242/95, GT-Link A/S, Zb. 1997, s. I-4449, bod 53; a vec C-266/96, Corsica Ferries France SA, Zb. 1998, s. I-3949, bod 45.

         (75)  Vec T-289/03, BUPA a iní/Komisia, Zb. 2008, s. II-81, body 166-169 a 172; vec T-17/02, Fred Olsen, Zb. 2005, s. II-2031, bod 216.

         (76)  Vec T-289/03, British United Provident Association Ltd (BUPA)/Komisia, Zb. 2008, s. II-81, body 171 a 224.

         (77)  Pozri najmä vec C-127/73, BRT/ SABAM, Zb. 1974, s. 313.

         (78)  Pozri najmä článok 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70 (Ú. v. EÚ L 315, 3.12.2007, s. 1).

         (79)  Vec C-205/99, Analir, Zb. 2001, s. I-1271, bod 71.

         (80)  Pre podrobnejšie ustanovenia pozri body 24 až 30 kapitoly o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci v súvislosti s rýchlym zavádzaním širokopásmových sietí v usmerneniach o štátnej pomoci, zatiaľ neuverejnené v úradom vestníku.

         (81)  Pozri najmä vec C-127/73, BRT/ SABAM, Zb. 1974, s. 313.

         (82)  Vec T-17/02, Fred Olsen, bod 188.

         (83)  Miera rentability kapitálu je tu definovaná ako vnútorná miera návratnosti (Internal Rate of Return, IRR), ktorú podnik dosiahne z investovaného kapitálu počas trvania projektu, t. j. pomer IRR a hotovostných tokov zákazky.

         (84)  Ú. v. EÚ L 134, 30.4.2004, s. 114, začlenená do bodu 4 prílohy XVI k Dohode o EHP.

         (85)  Ú. v. EÚ L 134, 30.4.2004, s. 1, začlenená do bodu 2 prílohy XVI k Dohode o EHP.

         (86)  Článok 1 ods. 11 písm. a) smernice 2004/18/ES, článok 1 ods. 9 písm. a) smernice 2004/17/ES.

         (87)  Článok 1 ods. 11 písm. b) smernice 2004/18/ES, článok 1 ods. 9 písm. b) smernice 2004/17/ES.

         (88)  Článok 29 smernice 2004/18/ES.

         (89)  Článok 30 smernice 2004/18/ES, článok 1 ods. 9 písm. a) smernice 2004/17/ES.

         (90)  Článok 31 smernice 2004/18/ES. Pozri aj článok 40 ods. 3 smernice 2004/17/ES.

         (91)  Článok 53 ods. 1 písm. b) smernice 2004/18/ES, článok 55 ods. 1 písm. b) smernice 2004/17/ES.

         (92)  Článok 53 ods. 1 písm. a) smernice 2004/18/ES, článok 55 ods. 1 písm. a) smernice 2004/17/ES; vec 31/87, Beentjes, Zb. 1988, s. 4635 a vec C-225/98, Komisia/Francúzsko, Zb. 2000, s. I-7445; vec C-19/00, SIAC Construction, Zb. 2001, s. I-7725.

         (93)  Pozri napríklad nové vydanie publikácie „Nakupovanie ekologických výrobkov! Príručka o environmentálnom verejnom obstarávaní v Európe“, ktoré nájdete tu: http://ec.europa.eu/environment/gpp/buying_handbook_en.htm

         (94)  Inak povedané, kritériá by sa mali definovať tak, aby umožňovali účinnú súťaž, ktorá minimalizuje výhodu pre úspešného uchádzača.

         (95)  Pozri napríklad rozhodnutie Komisie vo veci C 49/2006 – Taliansko – Schéma štátnej pomoci, ktorú Taliansko uplatnilo na odmenenie Poste Italiane za distribúciu poštových sporiteľných certifikátov, Ú. v. EÚ L 189, 21.7.2009, s. 3.

         (96)  Miera rentability kapitálu je tu definovaná ako vnútorná miera návratnosti (Internal Rate of Return, IRR), ktorú podnik dosiahne z investovaného kapitálu počas trvania projektu, t. j. pomer IRR a hotovostných tokov zákazky.

      PRÍLOHA II

         ČASŤ VI:   PRAVIDLÁ O NÁHRADE ZA SLUŽBY VO VEJRENOM ZÁUJME, ŠTÁTNE VLASTNÍCTVO PODNIKOV A ŠTÁTNA POMOC PRE VEREJNÉ PODNIKY

         Rámec pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme
          (1)

      1.   Účel a rozsah

                  1.

                  Je možné, že na to, aby určité služby všeobecného hospodárskeho záujmu mohli fungovať na základe zásad a podmienok, ktoré im umožnia splniť svoj účel, je potrebné poskytnúť finančnú pomoc zo strany verejných orgánov, a to tam, kde príjmy pochádzajúce z ich poskytovania neumožňujú pokryť náklady vyplývajúce zo záväzku služieb vo verejnom záujme.

                  2.

                  Z judikatúry Súdneho dvora Európskej únie (2) vyplýva, že náhrada za služby vo verejnom záujme nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, ak spĺňa určité podmienky (3). Ak sú tieto podmienky splnené, článok 1 časti I protokolu 3 k Dohode medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu (ďalej len „dohoda o dozore a súde“) sa neuplatňuje.

                  3.

                  Ak náhrada za služby vo verejnom záujme tieto podmienky nespĺňa, a pokiaľ sú splnené všeobecné kritériá pre uplatnenie článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, predstavuje takáto náhrada štátnu pomoc a vzťahujú sa na ňu články 59 a 61 Dohody o EHP a článok 1 časti I protokolu 3 k dohode o dozore a súde.

                  4.

                  Dozorný úrad EZVO (ďalej len „dozorný úrad“) vo svojej kapitole o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu (4) objasňuje podmienky, za ktorých sa náhrada za služby vo verejnom záujme pokladá za štátnu pomoc. V nariadení Komisie o uplatňovaní článkov 107 a 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie na pomoc de minimis v prospech podnikov poskytujúcich služby všeobecného hospodárskeho záujmu (5), ktoré bude začlenené do Dohody o EHP, sa stanovia podmienky, za ktorých by sa malé sumy náhrady za poskytovanie služieb vo verejnom záujme mali pokladať za náhrady, ktoré neovplyvňujú obchod medzi štátmi EZVO a/alebo nenarušujú ani nehrozia narušením hospodárskej súťaže. Za týchto okolností sa na náhradu nevzťahuje článok 61 ods. 1 Dohody o EHP, a teda sa na ňu nevzťahuje notifikačný postup stanovený v článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3 k dohode o dozore a súde.

                  5.

                  V článku 59 ods. 2 Dohody o EHP je stanovený právny základ na posúdenie zlučiteľnosti štátnej pomoci poskytovanej v prípade služieb všeobecného hospodárskeho záujmu. Uvádza sa v ňom, že podniky poverené poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu alebo podniky, ktoré majú povahu fiškálneho monopolu, podliehajú pravidlám obsiahnutým v Dohode o EHP, najmä pravidlám hospodárskej súťaže. V článku 59 ods. 2 Dohody o EHP je však stanovená výnimka z uplatňovania týchto pravidiel uvedených v Dohode o EHP pre prípad, že by uplatňovanie pravidiel hospodárskej súťaže znemožnilo právne alebo v skutočnosti plniť zverené úlohy. Táto výnimka sa uplatňuje len v prípadoch, v ktorých nie je ovplyvnený rozvoj obchodu v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami zmluvných strán.

                  6.

                  Rozhodnutie Komisie 2012/21/EÚ o uplatňovaní článku 106 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie na štátnu pomoc vo forme náhrady za službu vo verejnom záujme udeľovanej niektorým podnikom povereným poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (ďalej len „rozhodnutie 2012/21/EÚ“) (6) po jeho začlenení do Dohody o EHP bude stanovovať podmienky, za ktorých sa určité typy náhrady za služby vo verejnom záujme pokladajú za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP a nevzťahuje sa nich požiadavka predchádzajúcej notifikácie podľa článku 1 ods. 3 časti I protokolu k dohode o dozore a súde (7).

                  7.

                  Zásady stanovené v tomto rámci sa uplatňujú na náhradu za služby vo verejnom záujme len vtedy, ak predstavuje štátnu pomoc, na ktorú sa nevzťahuje rozhodnutie 2012/21/EÚ. Takáto náhrada podlieha požiadavke predchádzajúcej notifikácie podľa článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3 k dohode o dozore a súde. V tomto rámci sa stanovujú podmienky, za ktorých možno štátnu pomoc označiť za zlučiteľnú s vnútorným trhom podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP. Nahrádza kapitolu usmernení dozorného úradu o štátnej pomoci vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme (8).

                  8.

                  Zásady stanovené v tomto rámci sa uplatňujú na náhradu za služby vo verejnom záujme v oblasti leteckej a námornej dopravy bez toho, aby boli dotknuté prísnejšie osobitné ustanovenia uvedené v právnych predpisoch EHP týkajúcich sa príslušných sektorov. Nevzťahujú sa na sektor pozemnej dopravy, ani na sektor verejnoprávneho vysielania, na ktorý sa vzťahuje kapitola usmernení dozorného úradu o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie (9).

                  9.

                  Pomoc pre poskytovateľov služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, ktorí sa nachádzajú v ťažkostiach, sa bude posudzovať podľa kapitoly usmernení dozorného úradu o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach (10).

                  10.

                  Zásady stanovené v tomto rámci sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté:

                              a)

                              požiadavky uvedené v právnych predpisoch EHP v oblasti hospodárskej súťaže (najmä v článkoch 53 a 54 Dohody o EHP);

                              b)

                              požiadavky uvedené v právnych predpisoch EHP v oblasti verejného obstarávania;

                              c)

                              ustanovenia smernice Komisie 2006/111/ES zo 16. novembra 2006 o transparentnosti finančných vzťahov členských štátov a verejných podnikov a o finančnej transparentnosti v niektorých podnikoch (smernica o transparentnosti) (11);

                              d)

                              dodatočné požiadavky vyplývajúce z Dohody o EHP alebo z právnych predpisov EHP týkajúcich sa príslušných sektorov.

            2.   Podmienky upravujúce zlučiteľnosť náhrady za služby vo verejnom záujme, ktorá predstavuje štátnu pomoc

      2.1.   Všeobecné ustanovenie

                  11.

                  V súčasnom štádiu vývoja vnútorného trhu možno štátnu pomoc, ktorá nepatrí do pôsobnosti rozhodnutia 2012/21/EÚ, vyhlásiť za zlučiteľnú s článkom 59 ods. 2 Dohody o EHP, ak je nevyhnutná na poskytovanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu a neovplyvňuje rozvoj obchodu v takom rozsahu, ktorý by bol v rozpore so záujmami EHP. Podmienky stanovené v oddieloch 2.2 až 2.10 musia byť splnené, aby bola takáto rovnováha dosiahnutá.

            2.2.   Skutočná služba všeobecného hospodárskeho záujmu podľa článku 59 Dohody o EHP

                  12.

                  Pomoc sa musí poskytnúť na skutočné a riadne definované služby všeobecného hospodárskeho záujmu v zmysle článku 59 ods. 2 Dohody o EHP.

                  13.

                  Vo svojej kapitole o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na náhradu za služby všeobecného hospodárskeho záujmu dozorný úrad uviedol usmernenie o požiadavkách týkajúcich sa definície služieb všeobecného hospodárskeho záujmu. Štáty EZVO nemôžu spájať osobitné záväzky služieb vo verejnom záujme so službami, ktoré už sú alebo môžu byť poskytované v uspokojivej miere a za podmienok – napr. napr. pokiaľ ide o cenu, objektívne znaky kvality, kontinuitu a prístup k službe – zlučiteľných s verejným záujmom, ako ho definuje štát, podnikmi pôsobiacimi za bežných trhových podmienok. Pokiaľ ide o otázku, či môže službu poskytnúť trh, posúdenie dozorného úradu je obmedzené na kontrolu, či štát EZVO neurobil pri definícii zjavnú chybu, ak sa v právnych predpisov EZVO nenachádzajú prísnejšie ustanovenia.

                  14.

                  Pokiaľ ide o rozsah uplatňovania zásad stanovených v tomto rámci, štáty EZVO by mali preukázať, že riadne zvážili potrebu služieb vo verejnom záujme podporovaných prostredníctvom verejnej konzultácie alebo iných vhodných nástrojov, aby tak zohľadnili záujmy používateľov a poskytovateľov. Táto požiadavka sa neuplatňuje, ak je zjavné, že nová konzultácia neposkytne žiadny významný prínos nad rámec súčasnej konzultácie.

            2.3.   Potreba poverovacieho aktu, v ktorom by boli uvedené záväzky služieb vo verejnom záujme a metódy výpočtu náhrady

                  15.

                  Zodpovednosťou za poskytovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu musí byť poverený príslušný podnik jedným alebo viacerými aktmi, ktorých formu môže upraviť každý štát EZVO. Pojem „štát EZVO“ sa vzťahuje na ústredné, regionálne a miestne orgány.

                  16.

                  Akt alebo akty musia zahŕňať najmä:

                              a)

                              obsah a trvanie záväzkov služby vo verejnom záujme;

                              b)

                              príslušný podnik a prípadne príslušné územie;

                              c)

                              povahu akýchkoľvek výhradných alebo osobitných práv priznaných podniku príslušným orgánom;

                              d)

                              opis mechanizmu náhrad a parametre na výpočet, kontrolu a prehodnocovanie náhrady a

                              e)

                              opatrenia na predchádzanie vzniku nadmernej náhrady a na vrátenie takejto nadmernej náhrady.

            2.4.   Trvanie obdobia poverenia

                  17.

                  Trvanie obdobia poverenia by malo byť odôvodnené odkazom na objektívne kritériá, ako je potreba amortizovať neprevoditeľné fixné aktíva. V zásade by trvanie obdobia poverenia nemalo byť dlhšie ako obdobie potrebné na odpísanie najviac podstatného aktíva potrebného na poskytovanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu.

            2.5.   Dodržiavanie smernice 2006/111/ES

                  18.

                  Pomoc sa bude pokladať za zlučiteľnú s vnútorným trhom na základe článku 59 ods. 2 Dohody o EHP iba vtedy, ak podnik dodrží ustanovenia smernice 2006/111/ES (12) tam, kde sa táto smernica uplatňuje. Pomoc, ktorá nedodržiava ustanovenia tejto smernice, sa pokladá za pomoc, ktorá ovplyvňuje rozvoj obchodu v takom rozsahu, že by to bolo v rozpore so záujmami EHP v zmysle článku 59 ods. 2 Dohody o EHP.

            2.6.   Dodržiavanie pravidiel verejného obstarávania

                  19.

                  Pomoc sa bude pokladať za zlučiteľnú s vnútorným trhom na základe článku 59 ods. 2 Dohody o EHP iba vtedy, ak zodpovedný orgán pri poverovaní daného podniku poskytovaním služby dodrží alebo sa zaviaže dodržiavať uplatniteľné pravidlá Dohody o EHP v oblasti verejného obstarávania. Zahŕňa to všetky požiadavky týkajúce sa transparentnosti, rovnakého zaobchádzania a nediskriminácie vyplývajúce priamo z Dohody o EHP alebo prípadne zo sekundárneho práva EHP. Pomoc, ktorá nedodržiava tieto pravidlá a požiadavky, sa pokladá za pomoc, ktorá ovplyvňuje rozvoj obchodu v takom rozsahu, že by to bolo v rozpore so záujmami EHP v zmysle článku 59 ods. 2 Dohody o EHP.

            2.7.   Nediskriminácia

                  20.

                  Ak orgán poverí poskytovaním tej istej služby všeobecného hospodárskeho záujmu viacero podnikov, náhrada by sa v prípade každého podniku mala vypočítať na základe tej istej metódy.

            2.8.   Výška náhrady

                  21.

                  Výška náhrady nesmie presahovať sumu potrebnú na pokrytie čistých nákladov (13) na plnenie záväzkov služieb vo verejnom záujme a primeraný zisk.

                  22.

                  Výšku náhrady možno stanoviť buď na základe očakávaných nákladov a príjmov, alebo na základe skutočne vzniknutých nákladov a skutočne dosiahnutých príjmov, alebo kombináciou uvedených dvoch možností, v závislosti od stimulov na zvyšovanie efektívnosti, ktoré štát EZVO chce od začiatku poskytnúť v súlade bodmi 40 a 41.

                  23.

                  Ak je náhrada stanovená – celá alebo čiastočne – na základe očakávaných nákladov a príjmov, očakávané príjmy a náklady musia byť uvedené v poverovacom akte. Musia sa opierať o hodnoverné a overiteľné parametre týkajúce sa hospodárskeho prostredia, v ktorom sa služba všeobecného hospodárskeho záujmu poskytuje. Musia sa opierať prípadne o odborné znalosti sektorových regulátorov alebo iných subjektov nezávislých od podniku. Štáty EZVO musia uviesť zdroje, z ktorých sa pri odhadoch vychádzalo (14). Odhad nákladov musí odrážať očakávané zvýšenie efektívnosti poskytovateľa služby všeobecného hospodárskeho záujmu počas trvania poverenia.

         Čisté náklady potrebné na plnenie záväzkov služieb vo verejnom záujme

                  24.

                  Čisté náklady, ktoré sú alebo podľa očakávania budú potrebné na plnenie záväzkov služby vo verejnom záujme, by sa mali vypočítať podľa možnosti s použitím metodiky výpočtu čistých nákladov, ktorým sa možno vyhnúť, a to tam, kde to vyžadujú právne predpisy EHP alebo vnútroštátne právne predpisy a v iných prípadoch, kde je možné to urobiť.

         Metodika výpočtu čistých nákladov, ktorým sa možno vyhnúť

                  25.

                  V prípade metodiky výpočtu čistých nákladov, ktorým sa možno vyhnúť, sa náklady, ktoré sú alebo podľa očakávania budú potrebné na plnenie záväzkov služieb vo verejnom záujme, vypočítajú ako rozdiel medzi čistými nákladmi poskytovateľa so záväzkom poskytovať služby vo verejnom záujme a čistými nákladmi alebo ziskom toho istého poskytovateľa bez takéhoto záväzku. Osobitná pozornosť sa musí venovať správnemu posúdeniu nákladov, pri ktorých sa v prípade absencie záväzku poskytovať služby vo verejnom záujme očakáva, že sa im poskytovateľ vyhne, a príjmov, pri ktorých sa očakáva, že ich nedosiahne. Vo výpočte čistých nákladov by sa mali zohľadniť výhody, pokiaľ je to možné aj nehmotné výhody, ktoré plynú poskytovateľovi služby všeobecného hospodárskeho záujmu.

                  26.

                  V prílohe IV k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (15) a v prílohe I k smernici Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1997 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb Spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb (16) je uvedené podrobnejšie usmernenie o tom, ako používať metodiku výpočtu čistých nákladov, ktorým sa možno vyhnúť.

                  27.

                  Hoci dozorný úrad pokladá metodiku výpočtu čistých nákladov, ktorým sa možno vyhnúť, za najvhodnejšiu metódu stanovenia nákladov na plnenie záväzku poskytovania služieb vo verejnom záujme, môžu sa vyskytnúť prípady, v ktorých použitie tejto metódy nie je možné alebo vhodné. V tých prípadoch, v ktorých je to opodstatnené, môže dozorný úrad akceptovať použitie alternatívnych metód výpočtu čistých nákladov potrebných na plnenie záväzkov služieb vo verejnom záujme, ako je metodika založená na alokácii nákladov.

         Metodika založená na alokácii nákladov

                  28.

                  V prípade metodiky založenej na alokácii nákladov sa čisté náklady potrebné na plnenie záväzkov služby vo verejnom záujme vypočítajú ako rozdiel medzi nákladmi a príjmami daného poskytovateľa povereného plniť záväzky služby vo verejnom záujme, ako boli uvedené a odhadnuté v poverovacom akte.

                  29.

                  Náklady, ktoré sa majú zohľadniť, zahŕňajú všetky náklady potrebné na poskytovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu.

                  30.

                  Ak sú činnosti príslušného podniku obmedzené na služby všeobecného hospodárskeho záujmu, možno zohľadniť všetky jeho náklady.

                  31.

                  Ak podnik vykonáva aj činnosti, ktoré nepatria do rámca služby všeobecného hospodárskeho záujmu, náklady ktoré možno zohľadniť môžu zahŕňať všetky priame náklady potrebné na plnenie záväzkov služby vo verejnom záujme a primeraný príspevok na pokrytie nepriamych nákladov, ktoré sú spoločnými nákladmi na službu všeobecného hospodárskeho záujmu a iné činnosti. Náklady spojené s akýmikoľvek činnosťami mimo rámca služby všeobecného hospodárskeho záujmu musia zahŕňať všetky priame náklady a primeraný príspevok na pokrytie spoločných nákladov. Na určenie výšky primeraného príspevku na spoločné náklady možno ako referenčný element podľa potreby použiť trhové ceny za využívanie zdrojov (17). Ak nie sú k dispozícii takéto trhové ceny, primeraný príspevok na spoločné náklady možno stanoviť odkazom na úroveň primeraného zisku (18), ktorého dosiahnutie sa v prípade podniku očakáva pri výkone činností, ktoré nepatria do rámca služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, alebo na základe iných vhodnejších metodík.

         Príjmy

                  32.

                  Príjmy, ktoré sa majú zohľadniť, musia zahŕňať aspoň kompletné príjmy zo služby všeobecného hospodárskeho záujmu, ako boli uvedené v poverovacom akte, a nadmerný zisk pochádzajúci z osobitných alebo výhradných práv, aj keď sú tieto práva spojené s inými činnosťami, ako je stanovené v bode 45, a to bez ohľadu na to, či sa tento nadmerný zisk pokladá za štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.

         Primeraný zisk

                  33.

                  Primeraný zisk by sa mal chápať ako miera rentability kapitálu (19), ktorú by vyžadoval bežný podnik zvažujúci – pri zohľadnení úrovne rizika – či bude alebo nebude poskytovať služby všeobecného hospodárskeho záujmu počas celého obdobia trvania poverovacieho aktu. Úroveň rizika závisí od dotknutého sektora, typu služby a povahy mechanizmu náhrady.

                  34.

                  V odôvodnených prípadoch sa na stanovenie výšky primeraného zisku môžu použiť aj iné ukazovatele úrovne zisku, než je miera rentability kapitálu, a to priemerná rentabilita vlastného imania (20) počas trvania obdobia poverenia, rentabilita investovaného kapitálu, rentabilita aktív alebo rentabilita tržieb.

                  35.

                  Nech sa zvolí ktorýkoľvek ukazovateľ, štát EZVO musí poskytnúť dozornému úradu dôkaz, že predpokladaný zisk nepresahuje zisk, ktorý by vyžadoval bežný podnik zvažujúci či bude alebo nebude poskytovať túto službu, napríklad vo forme odkazu na návratnosť dosahovanú v prípade podobných typov zákaziek zadaných za súťažných podmienok.

                  36.

                  Miera rentability kapitálu, ktorá nepresahuje relevantnú swapovú úrokovú mieru (21) plus prémiu vo výške 100 bázických bodov (22), sa za každej okolnosti pokladá za primeranú. Príslušná swapová miera je swapová miera, ktorej splatnosť a mena zodpovedajú trvaniu a mene poverovacieho aktu.

                  37.

                  Ak je poskytovanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu spojené so značným komerčným a zmluvným rizikom napríklad preto, že náhrada má podobu fixnej jednorazovej platby, ktorá pokrýva očakávané čisté náklady a primeraný zisk a podnik pôsobí v konkurenčnom prostredí, primeraný zisk nesmie presiahnuť úroveň, ktorá zodpovedá miere rentability kapitálu, ktorá je úmerná úrovni rizika. Táto miera by sa podľa možnosti mala stanoviť na základe miery rentability kapitálu, ktorá sa dosahuje pri podobných typoch zákaziek na poskytovanie služieb vo verejnom záujme zadaných v konkurenčných podmienkach (napr. zákaziek zadaných v rámci postupu verejného obstarávania). Ak túto metódu nemožno uplatniť, je možné po odôvodnení použiť aj iné metódy stanovenia rentability kapitálu (23).

                  38.

                  Ak poskytovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu nie je spojené so značným komerčným a zmluvným rizikom, napríklad preto, že čisté náklady vzniknuté pri poskytovaní služby všeobecného hospodárskeho záujmu sú v podstate v plnej miere nahradené ex post, primeraný zisk nesmie presiahnuť úroveň, ktorá zodpovedá úrovni uvedenej v bode 36. Takýto mechanizmus náhrad nedáva poskytovateľovi služby vo verejnom záujme žiadne stimuly na zvyšovanie efektívnosti. Preto je jeho použitie prísne obmedzené na prípady, v ktorých je štát EZVO schopný odôvodniť, prečo nie je možné alebo vhodné zohľadniť otázku efektívnosti produkcie a uplatniť taký mechanizmus náhrady, ktorý by poskytoval stimuly na zvyšovanie efektívnosti.

         Stimuly na zvyšovanie efektívnosti

                  39.

                  Pri stanovovaní metodiky náhrady štáty EZVO musia zaviesť stimuly pre efektívne poskytovanie vysokokvalitných služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, pokiaľ neposkytnú odôvodnenie, že tieto stimuly nie je možné alebo vhodné zavádzať.

                  40.

                  Stimuly na zvyšovanie efektívnosti môžu mať rôznu podobu, a to takú, aby čo najlepšie korešpondovali s osobitosťami daného prípadu či sektora. Štát EZVO môže napríklad vopred definovať fixnú úroveň náhrady, ktorá predpokladá a zohľadňuje zvýšenie efektívnosti, ktoré môže podnik dosiahnuť počas trvania poverovacieho aktu.

                  41.

                  V iných prípadoch môžu štáty EZVO definovať v poverovacom akte ciele v oblasti efektívnosti produkcie, pričom úroveň náhrady by závisela od rozsahu, v akom boli ciele splnené. Ak podnik ciele nesplní, náhrada sa zníži na základe metodiky výpočtu uvedenej v poverovacom akte. Naproti tomu, ak podnik ciele presiahne, mala by sa náhrada zvýšiť pri uplatnení metodiky výpočtu uvedenej v poverovacom akte. Odmeny spojené so zvýšením efektívnosti produkcie sa stanovia na takej úrovni, aby umožňovali vyvážené zdieľanie týchto prínosov medzi podnikom a štátom EZVO a/alebo používateľmi.

                  42.

                  Každý takýto mechanizmus stimulov na zvýšenie efektívnosti sa musí opierať o objektívne a merateľné kritériá stanovené v poverovacom akte a musí podliehať transparentnému ex post hodnoteniu vykonávanému subjektom nezávislým od poskytovateľa služby všeobecného hospodárskeho záujmu.

                  43.

                  Zvýšeniu efektívnosti by sa malo dosiahnuť bez toho, aby bola dotknutá kvalita poskytovaných služieb, pričom by sa zároveň mali dodržať normy stanovené v právnych predpisoch EHP.

         Ustanovenia uplatniteľné na podniky vykonávajúce aj činnosti, ktoré nepatria do rámca služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, alebo poskytujúce viacero služieb všeobecného hospodárskeho záujmu

                  44.

                  Ak podnik vykonáva činnosti patriace do i mimo rámca služby všeobecného hospodárskeho záujmu, interné účty musia vykazovať samostatne náklady a príjmy spojené so službou všeobecného hospodárskeho záujmu a tie, ktoré súvisia s ostatnými službami v súlade so zásadami stanovenými v bode 31. Ak je podnik poverený poskytovaním viacerých služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, buď preto, lebo orgány prideľujúce službu všeobecného hospodárskeho záujmu sú rôzne, alebo povaha služby všeobecného hospodárskeho záujmu je rozdielna, interné účty podniku musia na úrovni každej služby všeobecného hospodárskeho záujmu umožňovať overiť, či nebola poskytnutá nadmerná náhrada.

                  45.

                  Ak je príslušný podnik držiteľom osobitných alebo výhradných práv spojených s inými činnosťami, než sú služby všeobecného hospodárskeho záujmu, na ktoré sa poskytuje pomoc, a z týchto iných činností plynie zisk vyšší než je primeraný zisk, alebo sa na tento podnik vzťahujú iné výhody poskytované štátom, tieto skutočnosti sa musia zohľadniť, a to bez ohľadu na ich klasifikáciu na účely článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, a musia sa pripočítať k príjmom podniku. Primeraný zisk z činností, pre ktoré je príslušný podnik držiteľom osobitných alebo výhradných práv, sa musí posudzovať z pohľadu ex ante, vzhľadom na riziko alebo neprítomnosť rizika na strane podniku. Toto posúdenie musí zohľadňovať stimuly na zvyšovanie efektívnosti, ktoré štát EZVO zaviedol v súvislosti s poskytovaním predmetnej služby.

                  46.

                  Štát EZVO môže rozhodnúť, že zisk pochádzajúci z iných činností, ktoré nepatria do rámca služby všeobecného hospodárskeho záujmu, najmä tých činností, ktoré závisia na infraštruktúre potrebnej na poskytovanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, musí byť úplne alebo čiastočne pripísaný k financovaniu služby všeobecného hospodárskeho záujmu.

         Nadmerná náhrada

                  47.

                  Nadmerná náhrada znamená náhradu, ktorú podnik dostane nad sumu pomoci definovanú v bode 21 za celé trvanie zmluvy. Ako je uvedené v bodoch 39 až 42, prebytok, ktorý je dôsledkom väčšieho zvýšenia efektívnosti, než sa očakávalo, si môže podnik ponechať ako dodatočný primeraný zisk, ako je to stanovené v poverovacom akte (24).

                  48.

                  Keďže nadmerná náhrada nie je potrebná na poskytovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu, predstavuje nezlučiteľnú štátnu pomoc.

                  49.

                  Štáty EZVO musia zabezpečiť, aby náhrada poskytnutá za poskytovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu bola v súlade s požiadavkami stanovenými v tomto oznámení a najmä to, aby podniky nedostávali náhrady presahujúcu sumu stanovenú v súlade s požiadavkami stanovenými v tomto oddiele. Na požiadanie dozorného úradu musia poskytnúť dôkazy. Musia vykonávať pravidelné kontroly alebo zaistiť ich vykonávanie na konci poverenia a za všetkých okolností v maximálne trojročných intervaloch. V prípade pomoci poskytnutej iným spôsobom ako na základe postupu verejného obstarávania so zverejnením (25) by sa kontroly mali vykonávať aspoň každé dva roky.

                  50.

                  Ak štát EZVO na základe správnej alokácie nákladov a príjmov a na základe primeraných očakávaní už uvedených v tomto oddiele dopredu pevne stanovil úroveň náhrady, ktorá primerane predpokladá a zahŕňa zvýšenie efektívnosti, ktoré možno od poskytovateľa služby vo verejnom záujme očakávať počas obdobia poverenia, kontrola nadmernej náhrady sa v zásade obmedzí len na kontrolu toho, aby úroveň zisku, ktorú je tento poskytovateľ oprávnený dosiahnuť podľa poverovacieho aktu, bola skutočne primeraná z pohľadu ex ante.

            2.9.   Ďalšie požiadavky, ktoré môžu byť potrebné na zabezpečenie toho, aby rozvoj obchodu nebol ovplyvnený v takom rozsahu, že by to bolo v rozpore so záujmami EHP

                  51.

                  Požiadavky stanovené v oddieloch 2.1 a 2.8 zvyčajne postačujú na zabezpečenie toho, že pomoc nenaruší hospodársku súťaž spôsobom, ktorý by bol v rozpore so záujmami EHP.

                  52.

                  Je možné, že za určitých výnimočných okolností, môže zostať vážnejšie narušenie vnútorného trhu nevyriešené a pomoc by mohla ovplyvniť obchod v takom rozsahu, ktorý by mohol byť v rozpore so záujmami EHP.

                  53.

                  V takom prípade dozorný úrad preskúma, či takéto narušenie nemožno odstrániť vyžiadaním si od štátov EZVO splnenie podmienok alebo záväzkov.

                  54.

                  Výskyt závažných narušení hospodárskej súťaže, ktoré sú v rozpore so záujmami Dohody o EHP, sa očakáva iba za výnimočných okolností. Dozorný úrad obmedzí svoju pozornosť na také narušenia, pri ktorých má pomoc značný negatívny dosah na iné štáty EZVO a fungovanie EHP, napr. preto, že podnikom v dôležitých sektoroch hospodárstva neumožňujú dosahovať taký objem operácií, ktorý je potrebný na ich efektívne fungovanie.

                  55.

                  Takéto narušenia môžu byť zapríčinené napríklad tým, že poverenie má buď trvanie, ktoré nemožno opodstatniť objektívnymi kritériami (ako je potreba amortizácie neprevoditeľných fixných aktív), alebo spája súbory úloh (zvyčajne podliehajúcich samostatným povereniam bez straty prínosu pre spoločnosť a bez dodatočných nákladov, pokiaľ ide o účinnosť a efektívnosť poskytovania služieb). V takom prípade by dozorný úrad skúmal, či tá istá služba vo verejnom záujme môže byť rovnako dobre poskytovaná spôsobom, ktorý v menšej miere narúša hospodársku súťaž, napríklad prostredníctvom obmedzenejšieho poverenia, pokiaľ ide o trvanie alebo rozsah, alebo prostredníctvom samostatných poverení.

                  56.

                  Ďalšou situáciou, v ktorej môže byť potrebné vykonať podrobnejšie posúdenie, je situácia, keď štát EZVO poverí bez uskutočnenia výberového konania, poskytovateľa služby vo verejnom záujme poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu na nevyhradenom trhu, kde sa už poskytujú podobné služby alebo možno očakávať, že sa budú poskytovať v blízkej budúcnosti v prípade absencie služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Tieto negatívne dosahy na rozvoj obchodu môžu byť sinejšie, ak sa má služba všeobecného hospodárskeho záujmu ponúkať za sadzbu, ktorá je nižšia než náklady ktoréhokoľvek aktuálneho alebo potenciálneho poskytovateľa, takže by mohlo dôjsť k uzavretiu trhu. Dozorný úrad pri plnom rešpektovaní širokého priestoru pre voľné uváženie štátov EZVO, pokiaľ ide o definíciu služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, môže preto požadovať zmeny, napríklad pokiaľ ide o prideľovanie pomoci, kde môže primerane preukázať, že by bolo možné poskytovať tú istú službu všeobecného hospodárskeho záujmu za rovnakých podmienok pre používateľov, a to spôsobom menej narúšajúcim hospodársku súťaž a pri menších nákladoch pre štát.

                  57.

                  Podrobnejšie preskúmanie je opodstatnené aj vtedy, ak poverenie záväzkom služby je spojené s osobitnými alebo výhradnými právami, ktoré závažným spôsobom obmedzujú hospodársku súťaž na vnútornom trhu v rozsahu, ktorý je v rozpore so záujmami Dohody o EHP. Hoci sa na takýto prípad v prvom rade uplatňuje článok 59 ods. 1 Dohody o EHP, štátnu pomoc nemožno označiť za zlučiteľnú, ak výhradné právo poskytuje výhody, ktoré nemohli byť riadne posúdené, vyčíslené alebo ocenené v súlade s metodikami výpočtu čistých nákladov na poskytovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu opísanými v oddiele 2.8.

                  58.

                  Dozorný úrad bude venovať pozornosť aj situáciám, v ktorých pomoc umožňuje podniku financovať vytvorenie alebo používanie infraštruktúry, ktorá nie je reprodukovateľná, a umožňuje mu uzavrieť trh, na ktorom sa poskytuje služba všeobecného hospodárskeho záujmu, alebo súvisiace príslušné trhy. V takomto prípade môže byť vhodné požadovať, aby konkurenti dostali spravodlivý a nediskriminačný prístup k infraštruktúre za primeraných podmienok.

                  59.

                  Ak je narušenie hospodárskej súťaže následkom poverenia, ktoré bráni v efektívnej implementácii alebo presadzovaní právnych predpisov EHP, ktorých cieľom je zabezpečenie riadneho fungovania vnútorného trhu, dozorný úrad preskúma, či by služba vo verejnom záujme mohla byť poskytovaná rovnako dobre spôsobom menej narúšajúcim hospodársku súťaž, napríklad prostredníctvom úplnej implementácie právnych predpisov EHP pre jednotlivé sektory.

            2.10.   Transparentnosť

                  60.

                  V prípade každej náhrady za službu všeobecného hospodárskeho záujmu patriacej do rozsahu pôsobnosti tohto rámca musí dotknutý štát EZVO uverejniť na internete alebo iným vhodným spôsobom tieto informácie:

                              a)

                              výsledky verejnej konzultácie alebo iné primerané nástroje uvedené v bode 14;

                              b)

                              obsah a trvanie záväzkov služby vo verejnom záujme;

                              c)

                              príslušný podnik a prípadne príslušné územie;

                              d)

                              ročné sumy pomoci poskytovanej podniku.

            2.11.   Pomoc, ktorá spĺňa podmienky stanovené v článku 2 ods. 1 rozhodnutia 2012/21/EÚ

                  61.

                  Zásady stanovené v bodoch 14, 19, 20, 24, 39, 51 až 59 a 60 písm. a) sa neuplatňujú v prípade pomoci, ktorá spĺňa podmienky stanovené v článku 2 ods. 1 rozhodnutia 2012/21/EÚ.

            3.   Podávanie správ a hodnotenie

                  62.

                  Štáty EZVO predkladajú dozornému úradu správu o dosahovaní súladu s týmto rámcom každé dva roky. Správy musia poskytovať prehľad o uplatňovaní tohto rámca v rôznych sektoroch poskytovateľov služieb vrátane:

                              a)

                              opisu uplatňovania zásad stanovených v tomto rámci v prípade služieb, ktoré patria do rozsahu jeho pôsobnosti, vrátane interných činností;

                              b)

                              celkovej výšky pomoci poskytnutej podnikom patriacim do rozsahu pôsobnosti tohto rámca spolu s prehľadom podľa hospodárskych sektorov a príjemcov;

                              c)

                              údajov o tom, či pri nejakom konkrétnom type služby spôsobilo uplatňovanie zásad stanovených v tomto rámci ťažkosti alebo či boli podané sťažnosti zo strany tretích strán a

                              d)

                              akýchkoľvek iných informácií týkajúcich sa uplatňovania zásad stanovených v tomto rámci, ktoré si dozorný úrad vyžiadala a ktoré sú spresnené včas pred termínom predloženia správy.

                        Prvú správu je potrebné predložiť do 30. júna 2014.

                  63.

                  V súlade s požiadavkami časti II protokolu 3 k dohode o dozore a súde a s požiadavkami rozhodnutia dozorného úradu č. 195/04/COL zo 14. júla 2004 o uplatňovaní ustanovení uvedených v článku 27 časti II protokolu 3 k dohode o dozore a súde (26) musia štáty EZVO okrem toho predkladať dozornému úradu ročné správy o poskytnutej pomoci podľa rozhodnutia dozorného úradu založenom na tomto rámci.

                  64.

                  Správy sa uverejnia na internetovej stránke dozorného úradu.

                  65.

                  Dozorný úrad má v úmysle vykonať revíziu rámca k 31. januáru 2017.

            4.   Podmienky a záväzky spojené s rozhodnutím dozorného úradu

                  66.

                  Podľa článku 7 ods. 4 časti II protokolu 3 k dohode o dozore a súde môže dozorný úrad spojiť kladné rozhodnutie s podmienkami, podľa ktorých sa môže pomoc považovať za zlučiteľnú s uplatňovaním vnútorného trhu, a stanoviť povinnosti, ktoré umožnia sledovať súlad s týmto rozhodnutím. Pokiaľ ide o služby všeobecného hospodárskeho záujmu, podmienky a záväzky môžu byť potrebné najmä na to, aby sa zabezpečilo, že pomoc poskytnutá dotknutým podnikom nebude viesť k neprimeranému narušeniu hospodárskej súťaže a obchodu na vnútornom trhu. V tejto súvislosti môže byť vzhľadom na osobitný charakter jednotlivých služieb všeobecného hospodárskeho záujmu potrebné predkladať pravidelné správy alebo prijať iné záväzky.

            5.   Uplatňovanie

                  67.

                  Dozorný úrad bude uplatňovať ustanovenia tohto oznámenia od 31. januára 2012.

                  68.

                  Dozorný úrad bude uplatňovať zásady stanovené v tomto rámci na všetky projekty pomoci, ktoré mu budú notifikované, a prijme rozhodnutie o týchto projektoch v súlade s týmito zásadami, a to aj vtedy, ak projekty boli notifikované pred 31. januárom 2012.

                  69.

                  Dozorný úrad bude uplatňovať zásady stanovené v tomto rámci na neoprávnenú pomoc, o ktorej prijme rozhodnutie po 31. januári 2012, a to aj vtedy, ak bola pomoc poskytnutá pred týmto dňom. Ak však bola pomoc poskytnutá pred 31. januárom 2012, zásady stanovené v bodoch 14, 19, 20, 24, 39 a 60 sa neuplatňujú.

            6.   Vhodné opatrenia

                  70.

                  Ako vhodné opatrenia na účely článku 1 ods. 1 časti I protokolu 3 k dohode o dozore a súde dozorný úrad navrhuje, aby štáty EZVO do 31. januára 2013 uverejnili zoznam existujúcich schém pomoci týkajúcich sa náhrad za služby vo verejnom záujme, ktoré je potrebné uviesť do súladu s týmto rámcom, a aby tieto schémy pomoci uviedli do súladu s týmto oznámením do 31. januára 2014.

                  71.

                  Štáty EZVO by mali do 29. februára 2012 dozornému úradu potvrdiť, že súhlasia s navrhovanými vhodnými opatreniami. Ak dozorný úrad nedostane odpoveď, bude to považovať za nesúhlas príslušného štátu EZVO.

         (1)  Táto kapitola zodpovedá rámcu Európskej únie pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme (Ú. v. EÚ C 8, 11.1.2012, s. 15).

         (2)  Rozsudky vo veci C-280/00, Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH („Altmark“), Zb. 2003, s. I-7747 a v spojených veciach C-34/01 až C-38/01, Enirisorse SpA/Ministero delle Finanze, Zb. 2003, s. I-14243.

         (3)  Súdny dvor vo svojom rozsudku vo veci Altmark konštatoval, že náhrada za služby vo verejnom záujme nepredstavuje štátnu pomoc za predpokladu, že sú splnené štyri súhrnné kritériá. Po prvé, príjemca musí byť skutočne poverený plnením záväzkov služby vo verejnom záujme a záväzky musia byť jasne definované. Po druhé parametre, na základe ktorých sa náhrada vypočítava, musia byť vopred stanovené objektívnym a transparentným spôsobom. Po tretie kompenzácia nemôže presiahnuť sumu potrebnú na krytie všetkých alebo časti nákladov vynaložených pri plnení povinností poskytovať služby vo verejnom záujme, berúc do úvahy príslušné príjmy a primeraný zisk. Napokon, ak podnik, ktorý má plniť záväzky služby vo verejnom záujme, nebol v konkrétnom prípade vybraný v súlade s postupom verejného obstarávania, ktorý by umožnil výber uchádzača schopného poskytovať tieto služby verejnosti za najnižšiu cenu, výška potrebnej náhrady sa musí stanoviť na základe analýzy nákladov, ktoré by pri výkone týchto povinností vznikli bežnému podniku, dobre riadenému a primerane vybavenému príslušnými prostriedkami.

         (4)  Prijaté súbežne s týmto rámcom.

         (5)  Návrh nariadenia bol uverejnený v Ú. v. EÚ C 8, 11.1.2012, s. 23.

         (6)  Ú. v. EÚ L 7, 11.1.2012, s. 3.

         (7)  Pokým sa rozhodnutie 2012/21/EÚ nezačlení do Dohody o EHP, takáto pomoc – okrem tej, ktorá bola vyňatá z notifikačnej povinnosti na základe rozhodnutia Komisie 2005/842/ES z 28. novembra 2005 o uplatňovaní článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES na štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme udeľovanej niektorým podnikom povereným poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, ktoré bolo začlenené do bodu 1h prílohy XV Dohody o EHP – bude podliehať požiadavke všeobecnej notifikačnej povinnosti, ako sa uvádza v článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3 k dohode o dozore a súde.

         (8)  Ú. v. EÚ L 109, 26.4.2007, s. 1 a dodatok EHP č. 20, 26.4.2007, s. 44.

         (9)  Zatiaľ neuverejnené v Ú. v. EÚ ani v dodatku EHP.

         (10)  Ú. v. EÚ L 97, 15.4.2005, s. 1 a dodatok EHP č. 18, 15.4.2005, s. 41.

         (11)  Ú. v. EÚ L 318, 17.11.2006, s. 17. Začlenené do bodu 1a prílohy XV k Dohode o EHP.

         (12)  Smernica Komisie 2006/111/ES o transparentnosti finančných vzťahov členských štátov a verejných podnikov a o finančnej transparentnosti v niektorých podnikoch. Začlenené do bodu 1a prílohy XV k Dohode o EHP.

         (13)  V tejto súvislosti čisté náklady predstavujú náklady ako boli uvedené v bode 25 alebo náklady po odčítaní príjmov, v prípade ktorých nemožno použiť metodiku výpočtu čistých nákladov, ktorým sa možno vyhnúť.

         (14)  Verejné zdroje informácií, úrovne nákladov vzniknutých poskytovateľovi služieb všeobecného hospodárskeho záujmu v minulosti, úrovne nákladov konkurentov, obchodné plány, sektorové správy atď.

         (15)  Ú. v. ES L 108, 24.4.2002, s. 51. Začlenená do bodu 5cm prílohy XI k Dohode o EHP.

         (16)  Ú. v. ES L 15, 21.1.1998, s. 14. Začlenená do bodu 5d prílohy XI k Dohode o EHP.

         (17)  Vo veci Chronopost (spojené veci C-83/01 P, C-93/01 P a C-94/01 P, Chronopost SA, Zb. 2003, s. I-6993) sa Súdny dvor Európskej únie vyjadril k otázke „bežných trhových podmienok“: „Keďže neexistuje možnosť porovnania situácie La Poste so situáciou súkromnej skupiny podnikov, ktoré nepôsobia vo vyhradenom sektore, ‚bežné trhové podmienky‘, ktoré sú nevyhnutne hypotetické, musia byť posúdené na základe cieľa a overiteľných disponibilných prvkov“.

         (18)  Primeraný zisk sa posúdi z pohľadu ex ante (skôr na základe očakávaného zisku, než na základe dosiahnutého zisku), aby neboli odstránené stimuly pre podnik zvyšovať efektívnosť pri výkone činností, ktoré nepatria do rámca služieb všeobecného hospodárskeho záujmu.

         (19)  Miera rentability kapitálu je tu definovaná ako vnútorná miera návratnosti (Internal Rate of Return, IRR), ktorú podnik dosiahne z investovaného kapitálu počas trvania projektu, t. j. pomer IRR a hotovostných tokov zákazky.

         (20)  V každom danom roku je účtovný ukazovateľ „rentabilita vlastného imania“ (ROE) definovaný ako pomer medzi EBIT (ziskom pred úrokmi a zdanením) a vlastným imaním v danom roku. Priemerná ročná rentabilita by sa mala vypočítať za trvanie obdobia poverenia s uplatnením diskontného faktora v podobe buď nákladov podniku na kapitál alebo sadzby stanovenej dozorným úradom v súlade s kapitolou usmernení dozorného úradu o referenčných a diskontných sadzbách (Ú. v. EÚ L 105, 21.4.2011, s. 32 a dodatok EHP č. 23, 21.4.2011, s. 1) a zverejniť na webovej stránke dozorného úradu na: http://www.eftasurv.int/state-aid/rates/, podľa toho čo je primeranejšie.

         (21)  Swapová úroková miera je ekvivalentom medzibankovej úrokovej miery (IBOR) s dlhšou splatnosťou. Na finančných trhoch sa používa ako referenčná sadzba pre stanovenie miery financovania.

         (22)  Prémia vo výške 100 bázických bodov slúži okrem iného ako náhrada za riziko likvidity týkajúce sa skutočnosti, že poskytovateľ služby všeobecného hospodárskeho záujmu, ktorý investuje kapitál do zmluvy na službu všeobecného hospodárskeho záujmu, viaže kapitál na dobu trvania poverovacieho aktu a nebude schopný predať svoj podiel tak rýchlo a s tak nízkymi nákladmi, ako by to bolo v prípade bežného aktíva bez rizika likvidity.

         (23)  Napríklad porovnaním rentability s priemernými váženými nákladmi kapitálu (WACC), ktoré podnik má v súvislosti s predmetnou činnosťou, alebo s priemernou rentabilitou kapitálu v danom sektore v posledných rokoch, a to pri zohľadnení skutočnosti, či historické údaje sú vhodné pre sformulovanie prognóz do budúcnosti.

         (24)  Podobne aj deficit, ktorý je dôsledkom menšieho zvýšenia efektívnosti, než sa očakávalo, znáša čiastočne podnik, ak je to stanovené v poverovacom akte.

         (25)  Ako je pomoc poskytnutá v súvislosti s internými zákazkami, koncesiami pridelenými bez výberového konania, postupmi verejného obstarávania bez zverejnenia.

         (26)  Zmenené a doplnené, konsolidovaná verzia je dostupná na webovej stránke dozorného úradu na: http://www.eftasurv.int/media/decisions/195-04-COL.pdf