title: 2011/472/EÚ: Rozhodnutie Rady z  19. júla 2011 o začatí automatizovanej výmeny údajov o DNA s Portugalskom

text:
               27.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 195/71

         ROZHODNUTIE RADY
   z 19. júla 2011
   o začatí automatizovanej výmeny údajov o DNA s Portugalskom
   (2011/472/EÚ)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na rozhodnutie Rady 2008/615/SVV z 23. júna 2008 o zintenzívnení cezhraničnej spolupráce, najmä v boji proti terorizmu a cezhraničnej trestnej činnosti (1), a najmä na jeho článok 2 ods. 3 a článok 25,
   so zreteľom na rozhodnutie Rady 2008/616/SVV z 23. júna 2008 o vykonávaní rozhodnutia 2008/615/SVV (2), a najmä na jeho článok 20 a kapitolu 4 prílohy,
   keďže:

               (1)

               Podľa Protokolu o prechodných ustanoveniach, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii, Zmluve o fungovaní Európskej únie a Zmluve o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, právne účinky aktov inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie prijatých pred nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy sú zachované tak dlho, pokým sa tieto akty vykonávaním zmlúv nezrušia, nevyhlásia za neplatné alebo nezmenia a nedoplnia.

               (2)

               Preto je článok 25 rozhodnutia 2008/615/SVV uplatniteľný a Rada musí jednomyseľne rozhodnúť o tom, či členské štáty vykonali ustanovenia kapitoly 6 uvedeného rozhodnutia.

               (3)

               V článku 20 rozhodnutia 2008/616/SVV sa stanovuje, že rozhodnutia uvedené v článku 25 ods. 2 rozhodnutia 2008/615/SVV sa majú prijať na základe hodnotiacej správy vypracovanej na základe dotazníka. Hodnotiaca správa má byť, v prípade automatizovanej výmeny údajov v súlade s kapitolou 2 rozhodnutia 2008/615/SVV, založená na hodnotiacej návšteve a skúšobnej prevádzke.

               (4)

               Portugalsko informovalo Generálny sekretariát Rady o vnútroštátnych súboroch s analýzou DNA, na ktoré sa vzťahujú články 2 až 6 rozhodnutia 2008/615/SVV, a o podmienkach automatizovaného vyhľadávania podľa článku 3 ods. 1 uvedeného rozhodnutia v súlade s článkom 36 ods. 2 uvedeného rozhodnutia.

               (5)

               Podľa kapitoly 4 bodu 1.1 prílohy k rozhodnutiu 2008/616/SVV sa dotazník, ktorý pripravila príslušná pracovná skupina Rady, týka každej automatizovanej výmeny údajov a členský štát má naň odpovedať hneď, ako bude presvedčený, že spĺňa predpoklady na výmenu údajov v príslušnej kategórii.

               (6)

               Portugalsko vyplnilo dotazník o ochrane údajov a dotazník o výmene údajov o DNA.

               (7)

               Portugalsko úspešne uskutočnilo skúšobnú prevádzku spolu s Nemeckom.

               (8)

               V Portugalsku sa uskutočnila hodnotiaca návšteva a správu o nej vypracoval nemecký hodnotiaci tím, ktorý ju zaslal príslušnej pracovnej skupine Rady.

               (9)

               Celková hodnotiaca správa, v ktorej sa zhrnuli výsledky dotazníka, hodnotiacej návštevy a skúšobnej prevádzky týkajúce sa výmeny údajov o DNA sa predložila Rade,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Portugalsko na účely automatizovaného vyhľadávania a porovnávania údajov o DNA vykonalo v plnom rozsahu všeobecné ustanovenia o ochrane údajov uvedené v kapitole 6 rozhodnutia 2008/615/SVV a je oprávnené dostávať a poskytovať osobné údaje podľa článkov 3 a 4 uvedeného rozhodnutia odo dňa nadobudnutia účinnosti tohto rozhodnutia.
   Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Bruseli 19. júla 2011

            Za Radu

            predseda

         M. SAWICKI

      (1)  Ú. v. EÚ L 210, 6.8.2008, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 210, 6.8.2008, s. 12.


title: Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/1572 z 18. septembra 2015, ktorým sa vymenúva rakúsky člen a rakúsky náhradník Výboru regiónov

text:
               22.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 245/9

         ROZHODNUTIE RADY (EÚ) 2015/1572
   z 18. septembra 2015,
   ktorým sa vymenúva rakúsky člen a rakúsky náhradník Výboru regiónov
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 305,
   so zreteľom na návrh rakúskej vlády,
   keďže:

               (1)

               Rada prijala 26. januára 2015 rozhodnutie (EÚ) 2015/116 (1), 5. februára 2015 rozhodnutie (EÚ) 2015/190 (2) a 23. júna 2015 rozhodnutie (EÚ) 2015/994 (3), ktorými sa vymenúvajú členovia a náhradníci Výboru regiónov na obdobie od 26. januára 2015 do 25. januára 2020.

               (2)

               V dôsledku skončenia funkčného obdobia pána Hansa NIESSLA sa uvoľnilo miesto člena Výboru regiónov,

               (3)

               V dôsledku skončenia funkčného obdobia pána Christiana ILLEDITSA sa uvoľnilo miesto náhradníka Výboru regiónov,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Na zvyšný čas funkčného obdobia, ktoré trvá do 25. januára 2020, sa do Výboru regiónov vymenúva za člena:

               —

               pán Christian ILLEDITS, Landtagspräsident Burgenland

         Článok 2
   Na zvyšný čas funkčného obdobia, ktoré trvá do 25. januára 2020, sa do Výboru regiónov vymenúva za náhradníka:

               —

               pán Hans NIESSL, Landeshauptmann Burgenland.

         Článok 3
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Bruseli 18. septembra 2015

            Za Radu

            predsedníčka

         C. DIESCHBOURG

      (1)  Ú. v. EÚ L 20, 27.1.2015, s. 42.

      (2)  Ú. v. EÚ L 31, 7.2.2015, s. 25.

      (3)  Ú. v. EÚ L 159, 25.6.2015, s. 70.


title: Rozhodnutie Rady (EÚ) 2016/1838 z 13. októbra 2016 o usmerneniach politík zamestnanosti členských štátov na rok 2016

text:
               18.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 280/30

         ROZHODNUTIE RADY (EÚ) 2016/1838
   z 13. októbra 2016
   o usmerneniach politík zamestnanosti členských štátov na rok 2016
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 148 ods. 2,
   so zreteľom na návrh Európskej komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
   po porade s Výborom regiónov,
   so zreteľom na stanovisko Výboru pre zamestnanosť (3),
   keďže:

               (1)

               Zmluva o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) stanovuje, že členské štáty a Únia majú pracovať na rozvoji koordinovanej stratégie zamestnanosti a najmä na podpore kvalifikovanej, vyškolenej a pružnej pracovnej sily a na pracovných trhoch reagujúcich na podmienky hospodárskych zmien so zreteľom na dosiahnutie cieľov vymedzených v článku 3 Zmluvy o Európskej únii.

               (2)

               Európa 2020: stratégia na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu (ďalej len „stratégia Európa 2020“), navrhnutá Komisiou, umožňuje Únii nasmerovať svoje hospodárstvo smerom k inteligentnému, udržateľnému a inkluzívnemu rastu, ktorý bude sprevádzať vysoká miera zamestnanosti, produktivity a sociálnej súdržnosti. Päť hlavných cieľov predstavuje spoločné ciele, ktorými sa riadia opatrenia členských štátov a ktoré berú do úvahy ich príslušnú východiskovú situáciu a vnútroštátne okolnosti, ako aj situáciu a okolnosti v Únii. Rada 14. júla 2015 prijala odporúčanie (EÚ) 2015/1184 (4) o hlavných smeroch hospodárskych politík členských štátov a Únie. Rada okrem toho 5. októbra 2015 prijala rozhodnutie (EÚ) 2015/1848 (5) o usmerneniach politík zamestnanosti členských štátov na rok 2015 (ďalej len „usmernenia pre zamestnanosť“). Tieto dva súbory usmernení tvoria integrované usmernenia na vykonávanie stratégie Európa 2020 (ďalej len „integrované usmernenia Európa 2020“). Európska stratégia zamestnanosti má vedúcu úlohu pri plnení cieľov stratégie Európa 2020 v oblasti zamestnanosti a pracovného trhu.

               (3)

               Integrované usmernenia Európa 2020 sú v súlade so závermi Európskej rady zo 17. a 18. marca 2016 a s Paktom stability a rastu. Poskytujú členským štátom presné odporúčania, pokiaľ ide o vymedzenie ich národných programov reforiem a uskutočnenie reforiem, a to vzhľadom na ich vzájomnú závislosť. Usmernenia pre zamestnanosť by mali byť základom všetkých odporúčaní pre jednotlivé krajiny, ktoré môže Rada adresovať členským štátom podľa článku 148 ods. 4 ZFEÚ, a to popri odporúčaniach pre jednotlivé krajiny, ktoré sú adresované členským štátom podľa článku 121 ods. 2 ZFEÚ. Usmernenia pre zamestnanosť by mali byť aj základom vypracovania spoločnej správy o zamestnanosti, ktorú Rada a Komisia každoročne zasielajú Európskej rade.

               (4)

               Preskúmanie národných programov reforiem členských štátov obsiahnutých v spoločnej správe o zamestnanosti poukazuje na to, že členské štáty by mali vyvinúť maximálne úsilie o zvýšenie dopytu po pracovnej sile, zlepšenie ponuky práce, zručností a kompetencií, zlepšenie fungovania trhu práce, posilnenie sociálneho začleňovania, boj proti chudobe a presadzovanie rovnakých príležitostí.

               (5)

               Členské štáty by pri vykonávaní usmernení zamestnanosti mali preskúmať používanie prostriedkov z Európskeho sociálneho fondu.

               (6)

               Usmernenia pre zamestnanosť by mali zostať nezmenené, aby bolo možné sústrediť sa na ich vykonávanie. Akákoľvek aktualizácia usmernení pre zamestnanosť by sa mala preto prísne obmedziť. Vzhľadom na posúdenie vývoja pracovných trhov a sociálnej situácie od prijatia usmernení pre zamestnanosť v roku 2015 nie je potrebná žiadna aktualizácia. Dôvody ich prijatia v roku 2015 platia naďalej, preto by sa uvedené usmernenia mali zachovať,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Usmernenia politík zamestnanosti členských štátov, ktoré sú stanovené v prílohe k rozhodnutiu (EÚ) 2015/1848, ostávajú zachované na rok 2016 a členské štáty ich zohľadnia vo svojich politikách zamestnanosti.
   Článok 2
   Toto rozhodnutie je určené členským štátom.

      V Luxemburgu 13. októbra 2016

            Za Radu

            predseda

         J. RICHTER

      (1)  Stanovisko z 15. septembra 2016 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (2)  Ú. v. EÚ C 264, 20.7.2016, s. 134.

      (3)  Stanovisko zo 16. februára 2016.

      (4)  Odporúčanie Rady (EÚ) 2015/1184 zo 14. júla 2015 o hlavných smeroch hospodárskych politík členských štátov a Európskej únie (Ú. v. EÚ L 192, 18.7.2015, s. 27).

      (5)  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/1848 z 5. októbra 2015 o usmerneniach politík zamestnanosti členských štátov na rok 2015 (Ú. v. EÚ L 268, 15.10.2015, s. 28).


title: Rozhodnutie Rady zo 16. decembra 2002 o podpísaní a uzatvorení Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Tureckou republikou o prekurzoroch a chemických látkach často používaných pri nedovolenej výrobe omamných alebo psychotropných látok

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32003D0155

Úradný vestník L 064 , 07/03/2003 S. 0028 - 0029

		Rozhodnutie Radyzo 16. decembra 2002o podpísaní a uzatvorení Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Tureckou republikou o prekurzoroch a chemických látkach často používaných pri nedovolenej výrobe omamných alebo psychotropných látok(2003/155/ES)RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 133 v spojení s článkom 300 ods. 2 prvou vetou a článok 300 ods. 4,so zreteľom na návrh Komisie,keďže:(1) 5. apríla 2001 Rada oprávnila Komisiu vyjednať s Tureckom Dohodu o prekurzoroch a chemických látkach často používaných pri nedovolenej výrobe omamných alebo psychotropných látok, ďalej len "dohoda".(2) Spoločenstvo by malo zosilniť kontroly zásielok prekurzorov do Turecka vzhľadom na to, že sa znovu vracajú do spoločenstva vo forme heroínu alebo iných omamných alebo psychotropných látok.(3) Je vhodné, aby Rada oprávnila Komisiu, popri konzultáciách so špeciálnym výborom vymenovaným Radou, schváliť zmeny a doplnky v mene spoločenstva tam, kde dohoda stanovuje, aby boli prijaté spoločnou kontrolnou skupinou, takéto oprávnenie musí však byť limitované na zmeny a doplnky príloh k dohode, len pokiaľ sa takéto zmeny a doplnky týkajú látok už zahrnutých legislatívou spoločenstva, ktorá sa týka prekurzorov drog a chemických látok.(4) Dohoda by sa mala schváliť,ROZHODLA TAKTO:Článok 1Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a Tureckou republikou o prekurzoroch a chemických látkach často používaných pri nedovolenej výrobe omamných alebo psychotropných látok sa týmto schvaľuje v mene spoločenstva.Znenie dohody je pripojené k tomuto rozhodnutiu.Článok 21. Spoločenstvo je v spoločnej kontrolnej skupine ustanovenej v článku 9 dohody zastúpené Komisiou podporovanou zástupcami členských štátov.2. Komisia je oprávnená schváliť, v mene spoločenstva, zmeny a doplnky príloh k dohode schválených spoločnou kontrolnou skupinou podľa postupu stanoveného v článku 10 dohody.Komisia je pri vykonávaní tejto úlohy podporovaná špeciálnym výborom vymenovaným Radou s pokynmi na vytvorenie spoločnej pozície.3. Oprávnenie uvedené v odseku 2 je limitované na tie látky, ktoré sú už zahrnuté príslušnou legislatívou spoločenstva, ktorá sa týka prekurzorov drog a chemických látok.Článok 3Predseda Rady je týmto oprávnený vymenovať osoby poverené podpísaním dohody.Článok 4Predseda Rady vykonáva v mene spoločenstva výmenu dokumentov ustanovených v článku 12 dohody [1].Článok 5Toto rozhodnutie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.V Bruseli 16. decembra 2002Za RadupredsedaM. Fischer Boel[1] Dátum nadobudnutia účinnosti dohody bude uverejnený v Úradnom vestníku Európskej únie Generálnym sekretariátom Rady.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/634 z 20. apríla 2015, ktorým sa vymenúva belgický člen Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru

text:
               23.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 104/16

         ROZHODNUTIE RADY (EÚ) 2015/634
   z 20. apríla 2015,
   ktorým sa vymenúva belgický člen Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 302,
   so zreteľom na návrh belgickej vlády,
   so zreteľom na stanovisko Európskej komisie,
   keďže:

               (1)

               Rada 13. septembra 2010 prijala rozhodnutie 2010/570/EÚ, Euratom, ktorým sa vymenúvajú členovia Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na obdobie od 21. septembra 2010 do 20. septembra 2015 (1).

               (2)

               Rada 24. júna 2014 prijala rozhodnutie 2014/411/EÚ, ktorým sa vymenúva belgický člen Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2).

               (3)

               V dôsledku skončenia funkčného obdobia pána Alessandra GRUMELLIHO sa uvoľnilo miesto člena Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Pán Ferdinand WYCKMANS, Algemeen secretaris Landelijke bediendencentrale – Nationaal Verbond voor kaderpersoneel noordergewest (LBC-NVK), sa týmto vymenúva za člena Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na zvyšný čas funkčného obdobia, ktoré trvá do 20. septembra 2015.
   Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Luxemburgu 20. apríla 2015

            Za Radu

            predseda

         J. DŪKLAVS

      (1)  Ú. v. EÚ L 251, 25.9.2010, s. 8.

      (2)  Ú. v. EÚ L 190, 28.6.2014, s. 82.


title: 2010/621/EÚ: Rozhodnutie Rady z  8. októbra 2010 o podpise Dohody medzi Európskou úniou a Brazílskou federatívnou republikou o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch pre držiteľov diplomatických, služobných alebo úradných pasov v mene Európskej únie

text:
               19.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 273/2

         ROZHODNUTIE RADY
   z 8. októbra 2010
   o podpise Dohody medzi Európskou úniou a Brazílskou federatívnou republikou o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch pre držiteľov diplomatických, služobných alebo úradných pasov v mene Európskej únie
   (2010/621/EÚ)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 77 ods. 2 písm. a) v spojení s článkom 218 ods. 5,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   keďže:

               (1)

               S cieľom zosúladiť svoje vízové politiky s ustanoveniami nariadenia Rady (ES) č. 539/2001 z 15. marca 2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (1), niektoré členské štáty zrušili vízovú povinnosť pre štátnych príslušníkov Brazílskej federatívnej republiky („Brazília“) pred svojím pristúpením k Únii, keďže Brazília je na zozname tretích krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od vízovej povinnosti.

               (2)

               Brazília z ústavných dôvodov nemôže členským štátom poskytnúť jednostranné zrušenie vízovej povinnosti; na zrušenie vízovej povinnosti je potrebné uzatvoriť dohodu, ktorú by ratifikoval brazílsky parlament.

               (3)

               Brazília má s väčšinou členských štátov bilaterálne dohody o zrušení vízovej povinnosti, ktoré boli uzatvorené pred pristúpením týchto štátov k Európskej únii alebo pred zavedením spoločnej vízovej politiky. Existujú však štyri členské štáty, s ktorými Brazília v minulosti bilaterálne dohody neuzatvorila, v dôsledku čoho ešte stále vyžaduje od ich štátnych príslušníkov víza aj pri krátkodobých pobytoch.

               (4)

               Z povahy spoločnej vízovej politiky a výlučnej vonkajšej právomoci Únie v tejto oblasti vyplýva, že iba Únia – a nie jednotlivé členské štáty – môže rokovať o dohodách o zrušení vízovej povinnosti a uzatvárať ich.

               (5)

               Vzhľadom na nerecipročné zaobchádzanie Brazílie voči niektorým členským štátom Rada svojím rozhodnutím z 18. apríla 2008 poverila Komisiu, aby rokovala o dohode medzi Európskou úniou a Brazíliou o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch s cieľom zabezpečiť opätovné recipročné zrušenie vízovej povinnosti v plnej miere.

               (6)

               Rokovania o dohode sa začali 2. júla 2008 a skončili 19. novembra 2009.

               (7)

               S výhradou jej možného neskoršieho uzatvorenia by sa Dohoda medzi Európskou úniou a Brazílskou federatívnou republikou o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch pre držiteľov diplomatických, služobných alebo úradných pasov parafovaná v Bruseli 28. apríla 2010 mala podpísať.

               (8)

               Toto rozhodnutie rozvíja ustanovenia schengenského acquis, na ktorých sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2000/365/ES z 29. mája 2000, ktoré sa týka požiadavky Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis
                   (2). Spojené kráľovstvo sa preto nezúčastňuje na jeho prijímaní, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.

               (9)

               Toto rozhodnutie rozvíja ustanovenia schengenského acquis, na ktorých sa Írsko nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2002/192/ES z 28. februára 2002 o požiadavke Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis
                   (3). Írsko sa preto nezúčastňuje na jeho prijatí, nie je ním viazané a ani nepodlieha jeho uplatňovaniu,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Týmto sa v mene Únie schvaľuje podpísanie Dohody medzi Európskou úniou a Brazílskou federatívnou republikou o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch pre držiteľov diplomatických, služobných alebo úradných pasov („dohoda“) s výhradou jej uzatvorenia (4).
   Článok 2
   Týmto sa predseda Rady poveruje určiť osobu(-y) oprávnenú(-é) podpísať dohodu v mene Európskej únie s výhradou jej uzavretia.
   Článok 3
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Luxemburgu 8. októbra 2010

            Za Radu

            predseda

         M. WATHELET

      (1)  Ú. v. ES L 81, 21.3.2001, s. 1.

      (2)  Ú. v. ES L 131, 1.6.2000, s. 43.

      (3)  Ú. v. ES L 64, 7.3.2002, s. 20.

      (4)  Text dohody sa uverejní spolu s rozhodnutím o jej uzavretí.


title: Rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/157 z  30. januára 2015 , ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku

text:
               31.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 26/29

         ROZHODNUTIE RADY (SZBP) 2015/157
   z 30. januára 2015,
   ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 29,
   keďže:

               (1)

               Rada 31. januára 2011 prijala rozhodnutie 2011/72/SZBP (1).

               (2)

               Reštriktívne opatrenia uvedené v rozhodnutí 2011/72/SZBP sa uplatňujú do 31. januára 2015. Na základe preskúmania uvedeného rozhodnutia by sa uplatňovanie týchto reštriktívnych opatrení malo predĺžiť do 31. januára 2016. Mali by sa zmeniť záznamy o troch osobách.

               (3)

               Rozhodnutie 2011/72/SZBP by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Rozhodnutie 2011/72/SZBP sa mení takto:

               1.

               Článok 5 sa nahrádza takto:
               „Článok 5
               Toto rozhodnutie sa uplatňuje do 31. januára 2016. Podlieha neustálej revízii. Ak Rada usúdi, že sa jeho ciele nedosiahli, môže sa podľa potreby obnoviť alebo zmeniť.“

               2.

               Príloha sa mení tak, ako sa uvádza v prílohe k tomuto rozhodnutiu.

         Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.

      V Bruseli 30. januára 2015

            Za Radu

            predseda

         E. RINKĒVIČS

      (1)  Rozhodnutie Rady 2011/72/SZBP z 31. januára 2011 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 28, 2.2.2011, s. 62).

      PRÍLOHA
      Záznamy o nasledujúcich osobách uvedené v prílohe k rozhodnutiu 2011/72/SZBP sa nahrádzajú záznamami uvedenými nižšie.

                  Meno

                  Identifikačné údaje

                  Základ

                  3.

                  Moncef Ben Mohamed Ben Rhouma TRABELSI

                  Tunisan narodený 4. marca 1944 v Tunise, syn Saidy DHERIFOVEJ, manžel Yaminy SOUIEIOVEJ, konateľ spoločnosti; predchádzajúce bydlisko: 11 rue de France, Radès Ben Arous, držiteľ národného preukazu totožnosti č. 05000799.
                  Zomrel 4. apríla 2011.

                  Osoba (zosnulá), ktorej činnosti sú predmetom súdneho vyšetrovania tuniských orgánov pre podozrenie zo spáchania týchto trestných činov: spolupáchateľstvo pri sprenevere verejných finančných prostriedkov verejným činiteľom; spolupáchateľstvo pri zneužívaní právomoci verejného činiteľa s cieľom zadovážiť inému neoprávnený prospech a spôsobiť škodu verejnej správe a spolupáchateľstvo pri nátlaku na verejného činiteľa s cieľom priamo alebo nepriamo zadovážiť inému neoprávnený prospech.

                  12.

                  Mohamed Adel Ben Mohamed Ben Rehouma TRABELSI

                  Tunisan narodený 26. apríla 1950 v Tunise, syn Saidy DHERIFOVEJ, manžel Souady BEN JEMIOVEJ, konateľ spoločnosti; predchádzajúce bydlisko: 3 rue de la Colombe, Gammarth Supérieur, držiteľ národného preukazu totožnosti č. 00178522.
                  Zomrel 27. januára 2011.

                  Osoba (zosnulá), ktorej činnosti sú predmetom súdneho vyšetrovania tuniských orgánov pre podozrenie zo spáchania týchto trestných činov: spolupáchateľstvo pri sprenevere verejných finančných prostriedkov verejným činiteľom; spolupáchateľstvo pri zneužívaní právomoci verejného činiteľa s cieľom zadovážiť inému neoprávnený prospech a spôsobiť škodu verejnej správe a spolupáchateľstvo pri nátlaku na verejného činiteľa s cieľom priamo alebo nepriamo zadovážiť inému neoprávnený prospech.

                  32.

                  Faouzi Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen BEN ALI

                  Tunisan narodený 13. marca 1947 v Hammam-Sousse, manžel Zohry BEN AMMAROVEJ; konateľ spoločnosti; predchádzajúce bydlisko: rue El Moez, Hammam-Sousse, držiteľ národného preukazu totožnosti č. 02800443.
                  Zomrel 25. februára 2011.

                  Osoba (zosnulá), ktorej činnosti sú predmetom súdneho vyšetrovania tuniských orgánov pre podozrenie zo spáchania týchto trestných činov: spolupáchateľstvo pri sprenevere verejných finančných prostriedkov verejným činiteľom; spolupáchateľstvo pri zneužívaní právomoci verejného činiteľa s cieľom zadovážiť inému neoprávnený prospech a spôsobiť škodu verejnej správe a spolupáchateľstvo pri nátlaku na verejného činiteľa s cieľom priamo alebo nepriamo zadovážiť inému neoprávnený prospech.


title: 2011/786/EÚ: Rozhodnutie Komisie z  29. novembra 2011 o požiadavkách na bezpečnosť, ktoré majú spĺňať európske normy, pokiaľ ide o bicykle, bicykle pre malé deti a nosiče batožiny na bicykle, podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/95/ES  Text s významom pre EHP

text:
               2.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 319/106

         ROZHODNUTIE KOMISIE
   z 29. novembra 2011
   o požiadavkách na bezpečnosť, ktoré majú spĺňať európske normy, pokiaľ ide o bicykle, bicykle pre malé deti a nosiče batožiny na bicykle, podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/95/ES
   (Text s významom pre EHP)
   (2011/786/EÚ)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2001/95/ES z 3. decembra 2001 o všeobecnej bezpečnosti výrobkov (1), a najmä na jej článok 4 ods. 1 písm. a),
   keďže:

               (1)

               V smernici 2001/95/ES sa uvádza, že európske normalizačné orgány majú stanoviť európske normy. Tieto normy by mali zabezpečiť, aby výrobky spĺňali požiadavku na všeobecnú bezpečnosť stanovenú v smernici.

               (2)

               Podľa smernice 2001/95/ES sa výrobok považuje za bezpečný, ak je v súlade s nezáväznými vnútroštátnymi normami, ktorými sa transponujú európske normy a na ktoré Komisia uverejnila odkazy v Úradnom vestníku Európskej únie.

               (3)

               V článku 4 smernice 2001/95/ES sa stanovuje postup vypracúvania európskych noriem. Podľa tohto postupu Komisia stanovuje osobitné požiadavky na bezpečnosť, ktoré by európske normy mali spĺňať, a následne poveruje európske normalizačné orgány, aby také normy vypracovali.

               (4)

               Komisia uverejňuje odkazy na prijaté európske normy v Úradnom vestníku Európskej únie.

               (5)

               Podľa článku 4 ods. 2 druhého pododseku smernice 2001/95/ES sa odkazy na európske normy prijaté európskymi normalizačnými orgánmi pred nadobudnutím účinnosti uvedenej smernice môžu uverejniť v Úradnom vestníku Európskej únie aj bez poverenia Komisiou, ak takéto normy zabezpečujú splnenie požiadavky na všeobecnú bezpečnosť stanovenej v uvedenej smernici.

               (6)

               Rozhodnutím 2006/514/ES (2) Komisia uverejnila v Úradnom vestníku Európskej únie odkazy na európske normy EN 14764:2005 pre mestské a trekingové bicykle, EN 14766:2005 pre horské bicykle, EN 14781:2005 pre pretekárske bicykle a EN 14872:2006 pre nosiče batožiny na bicykle.

               (7)

               Uvedené štyri európske normy, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie 2006/514/ES, neboli vypracované na základe poverenia Komisiou v súlade s článkom 4 ods. 1 smernice 2001/95/ES.

               (8)

               Európsky výbor pre normalizáciu (CEN) vyhlásil, že európske normy EN 14764:2005, EN 14766:2005, EN 14781:2005 a EN 14872:2006 sa zrevidujú. Odkazy na nové verzie týchto noriem po ich revízii sa nemôžu uverejniť v Úradnom vestníku Európskej únie bez poverenia Komisie stanovujúceho osobitné požiadavky na bezpečnosť.

               (9)

               Komisia by preto mala stanoviť osobitné požiadavky na bezpečnosť týkajúce sa bicyklov a nosičov na bicykle s cieľom poveriť európske normalizačné orgány, aby na základe týchto požiadaviek vypracovali zodpovedajúce európske normy.

               (10)

               Bicykle pre malé deti, ktoré sa nepovažujú za hračky v zmysle smernice o bezpečnosti hračiek [smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/48/ES (3)], ak nie sú bezpečné, môžu deti vystaviť nebezpečenstvu vážneho poranenia hlavy, hrudníka, brucha alebo končatín, a to predovšetkým následkom pádov.

               (11)

               Malí cyklisti sa často zrania pri hre či príliš rýchlej jazde (4), a predovšetkým sú náchylní na pády, a to tak z dôvodu rozvíjajúcich sa motorických schopností pri raste, ako aj preto, že sa iba učia bicykel správne ovládať, k čomu patrí aj schopnosť vyhýbať sa prekážkam, chodcom či iným cyklistom. Tieto faktory spolu s vyššie položeným ťažiskom u detí sťažujú udržiavanie rovnováhy.

               (12)

               Podľa databázy úrazov sa 37 % úrazov cyklistov v EÚ týka detí vo veku od päť do deväť rokov (5). Hoci dopravné nehody predstavujú veľký podiel týchto nehôd, mnoho nehôd sa stane pri hre, keď sa malí cyklisti zrazia s predmetmi alebo ďalšími ľuďmi alebo jednoducho z bicykla spadnú. V Spojenom kráľovstve sa odhaduje, že ročne je viac ako 2 000 detí prevezených do nemocnice v dôsledku nehody, ktorá sa im stala na bicykli doma, a ďalších 21 000 v dôsledku nehôd, ktoré sa im stali na bicykli na miestach, ako sú parky a ihriská (6).

               (13)

               Európska norma EN 14765:2005 + A1:2008 špecifikuje požiadavky na bezpečnosť a skúšobné metódy pre bicykle pre malé deti, ktoré sú vyňaté z rozsahu pôsobnosti smernice o bezpečnosti hračiek (smernica 2009/48/ES). Táto norma však nie je podporená poverením Komisie.

               (14)

               Je preto potrebné stanoviť požiadavky na bezpečnosť a požadovať vypracovanie európskych noriem pre bicykle pre malé deti, ktoré sa nepovažujú za hračky v zmysle smernice o bezpečnosti hračiek (smernica 2009/48/ES), založených na týchto požiadavkách.

               (15)

               Keď budú príslušné normy k dispozícii a ak Komisia rozhodne o uverejnení odkazu na ne v Úradnom vestníku Európskej únie podľa postupu stanoveného v článku 4 ods. 2 smernice 2001/95/ES, bicykle, bicykle pre malé deti a nosiče batožiny na bicykle sa považujú za spĺňajúce požiadavku na všeobecnú bezpečnosť uvedenú v smernici 2001/95/ES, pokiaľ ide o požiadavky na bezpečnosť, na ktoré sa normy vzťahujú.

               (16)

               Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom výboru zriadeného podľa článku 15 smernice 2001/95/ES, Európsky parlament ani Rada proti nim nevzniesli námietku,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Na účely tohto rozhodnutia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

               a)

               „bicykel“ je dvojkolesový dopravný prostriedok, ktorý je poháňaný výlučne alebo hlavne svalovou energiou vodiča, s výnimkou dopravných prostriedkov s dvoma alebo viacerými sedlami;

               b)

               „bicykel pre malé deti“ je bicykel s maximálnou výškou sedla viac ako 435 mm a menej ako 635 mm, určený pre cyklistov s priemernou hmotnosťou 30 kg;

               c)

               „mestský a trekingový bicykel“ je bicykel s maximálnou výškou sedla viac ako 635 mm alebo viac, určený na používanie na verejných cestách vrátane nedláždených ciest;

               d)

               „horský bicykel“ je bicykel s maximálnou výškou sedla viac ako 635 mm alebo viac, určený na používanie v náročnom teréne a na verejných komunikáciách a cestách. Je vybavený vhodne zosilneným rámom a ďalšími komponentmi a typické sú široké pneumatiky s výraznými vzorkami a široká škála prevodov;

               e)

               „pretekársky bicykel“ je bicykel s maximálnou výškou sedla viac ako 635 mm alebo viac, určený na vysokorýchlostnú jazdu na verejných cestách. Tieto bicykle sú vo všeobecnosti určené na jazdu po dláždených komunikáciách;

               f)

               „nosič na batožinu“ je zariadenie alebo nádoba s výnimkou vlečných zariadení, ktoré je umiestnené a trvalo upevnené nad zadným kolesom a/alebo na ňom (zadný nosič na batožinu) alebo k prednému kolesu (predný nosič na batožinu) a ktorý je určený výhradne na prevážanie batožiny alebo detí posadených v detskej sedačke.

         Článok 2
   V prílohe k tomuto rozhodnutiu sa stanovujú osobitné požiadavky na bezpečnosť bicyklov, bicyklov pre malé deti a nosičov batožiny na bicykle, ktoré musia spĺňať európske normy podľa článku 4 smernice 2001/95/ES.
   Článok 3
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

      V Bruseli 29. novembra 2011

            Za Komisiu

            predseda

         José Manuel BARROSO

      (1)  Ú. v. ES L 11, 15.1.2002, s. 4.

      (2)  Ú. v. EÚ L 200, 22.7.2006, s. 35.

      (3)  Ú. v. EÚ L 170, 30.6.2009, s. 1.

      (4)  http://www.rospa.com/roadsafety/info/cycling_accidents.pdf.

      (5)  Databáza IDB 2006 – 2008.

      (6)  http://www.capt.org.uk/resources/talking-about-cycle-safety.

      PRÍLOHA
      ČASŤ I

         Osobitné požiadavky na bezpečnosť bicyklov

         ODDIEL 1

         Požiadavky na bezpečnosť týkajúce sa všetkých typov bicyklov

      1.   Všeobecné požiadavky

      Všetky typy bicyklov majú byť navrhnuté tak, aby zodpovedali cyklistickým zručnostiam a fyzickému stavu používateľov, pre ktorých sú určené. Osobitná pozornosť sa musí venovať dizajnu bicyklov pre malé deti.
      Miera rizika zranenia alebo škody na zdraví spôsobených pri jazde na bicykli má byť minimálna v súlade s primeraným a predvídateľným používaním výrobku a má sa považovať za prijateľnú a zodpovedajúcu vysokej miere ochrany zdravia a bezpečnosti.
      Žiadne časti prístupné používateľovi počas bežného a zamýšľaného používania nemajú spôsobovať telesné zranenia.
      Používatelia majú byť informovaní o pravdepodobných rizikách a nebezpečenstve a o tom, ako im predchádzať (pozri oddiel o informáciách o bezpečnosti výrobku).
      Bicykle majú byť vybavené osvetľovacím zariadením a odrazkami vpredu, vzadu a na bokoch, aby bola zaručená dobrá viditeľnosť bicykla aj cyklistu. Toto vybavenie má byť v súlade s ustanoveniami platnými v krajine, v ktorej sa výrobok uvádza na trh.
      Výrobca musí uviesť odporučené maximálne prípustné zaťaženie (napr. hmotnosť cyklistu a pasažierov, batožiny, nosiča na batožinu atď.), na ktoré je bicykel určený.
      Výrobca musí uviesť, či je, alebo nie je bicykel vhodný na upevnenie nosiča na batožinu a (alebo) detskej sedačky.
      2.   Fyzikálne vlastnosti

         Manipulácia

      Úplne zmontovaný bicykel má umožňovať stabilnú manipuláciu pri jazde, brzdení, zatáčaní a riadení. Malo by byť možné riadiť bicykel aj vo chvíľach, keď jedna ruka nie je v kontakte s riadidlami (napríklad pri dávaní signálu rukou), bez toho, aby bolo ovládanie bicykla pre cyklistu ťažké alebo nebezpečné.

         Stabilita

      Všetky časti bicykla majú byť skonštruované tak, aby pri bežnom používaní poskytovali zamýšľanému používateľovi primeranú mieru stability.
      Malo by byť možné riadiť bicykel aj vo chvíľach, keď jedna ruka nie je v kontakte s riadidlami (napríklad pri dávaní signálu rukou), bez toho, aby bolo ovládanie bicykla pre cyklistu ťažké alebo nebezpečné. Bicykel s naloženým nosičom má umožňovať stabilnú manipuláciu pri jazde, brzdení, zatáčaní a riadení.

         Životnosť/únava materiálu

      Všetky časti bicykla majú byť bezpečné pre používateľa, ktorému sú určené, počas celého obdobia životnosti výrobku. V prípade potreby má byť na týchto častiach uvedený termín opotrebovania, pred ktorým majú byť vymenené, aby bola zabezpečená úplná funkčnosť.
      Vplyv poveternostných podmienok (napr. dažďa) na brzdové systémy má byť minimálny.

         Brzdové systémy

      Bicykel má byť vybavený aspoň dvoma nezávislými brzdovými systémami. Aspoň jeden pôsobí na predné koleso a jeden na zadné koleso. Brzdové systémy sú navrhnuté tak, aby zabezpečovali bezpečnosť brzdenia za vlhka i za sucha.
      Rozhodnutie, či zadný brzdový systém ovláda cyklista rukou, alebo nohou, by malo byť v súlade s právnymi predpismi, zvykmi alebo preferenciami v krajine, do ktorej sa bicykel dodáva.

         Ostré hrany

      Žiadne odkryté hrany, ktoré sa môžu dostať do kontaktu s telom používateľa pri bežnej jazde, bežnom používaní alebo pri údržbe, nemajú byť ostré.

         Zachytenie

      Bicykle nesmú predstavovať žiadne riziko zachytenia, ktorému sa dá vyhnúť konštrukčným riešením.
      Ak existuje riziko zachytenia pri bežnom používaní alebo údržbe, má byť uvedené v návode na obsluhu/upozorneniach na bicykli.

         Výstupky

      Výstupkom, ktoré by mohli byť pre používateľa nebezpečné, je potrebné sa vyhnúť.
      3.   Mechanické vlastnosti

         Skladacie mechanizmy

      Skladacie mechanizmy majú byť funkčné, stabilné a zabezpečené proti neúmyselnému otvoreniu počas používania a nemajú spôsobovať zranenia.

         Upínadlá

      Aby sa zabránilo zraneniam, všetky upínadlá, skrutky, lúče a niple použité na bicykli majú byť primeranej veľkosti a z vhodného materiálu.
      Všetky upínadlá a skrutky použité na bicykli v miestach dôležitých pre bezpečnosť majú byť zaistené a zabezpečené proti neúmyselnému uvoľneniu.

         Nastaviteľnosť a ovládacie prvky

      Časti bicykla, ktoré boli skonštruované ako nastaviteľné podľa výšky alebo postavy používateľa, ako napríklad sedadlo alebo riadidlá, majú byť jednoducho upraviteľné bez toho, aby bola ohrozená bezpečnosť používateľa. V pokynoch má byť uvedené príslušné náradie s ohľadom na zamýšľaného používateľa. Všetky ovládacie prvky majú byť za podmienok zodpovedajúcich bežnému použitiu ľahko a bezpečne prístupné. Majú byť skonštruované a namontované tak, aby používateľovi umožňovali udržať si stálu kontrolu nad bicyklom. Cyklista by mal byť predovšetkým schopný brzdiť a meniť prevody tak, aby aspoň jedna ruka zostala stále na riadidlách.
      4.   Chemické vlastnosti

      Žiadne prvky, ktoré prichádzajú do kontaktu s cyklistom, nesmú pre zamýšľaného používateľa predstavovať nebezpečenstvo toxicity, predovšetkým v prípade detských bicyklov.
      5.   Skúšobné metódy

      Norma má opísať skúšky stability, skúšky maximálneho zaťaženia, účinnosti pohonu, bŕzd, riadenia, odolnosti častí rámu a únavovej skúšky.
      6.   Informácie o bezpečnosti výrobku

      Informácie o bezpečnosti výrobku majú byť napísané v jazyku (jazykoch) krajiny, v ktorej sa výrobok predáva.
      Informácie o bezpečnosti výrobku sa majú poskytovať pri všetkých druhoch bicyklov. Tieto informácie majú byť čitateľné, zrozumiteľné a čo najkomplexnejšie pri súčasnom zachovaní stručnosti.
      Vizuálne nástroje, ako sú piktogramy a ilustrácie, majú byť v informáciách o bezpečnosti výrobku uvedené výrazne.
      Informácie o bezpečnosti výrobku majú zahŕňať informácie o kúpe, návod na použitie, čistenie, kontrolu a údržbu, označenia a upozornenia a majú upozorňovať na možné riziká a na spôsoby prevencie nehôd.
      Informácie o bezpečnosti výrobku majú zahŕňať pokyny na nastavenie odraziek a svetiel tak, aby bola zabezpečená maximálna viditeľnosť, v súlade s predpismi platnými v krajine, v ktorej sa výrobok uvádza na trh.
      Nesmie dôjsť k nesúladu medzi informáciami o bezpečnosti dodávanými spolu s výrobkom a jeho bežným používaním.
      Rám má na ľahko viditeľnom mieste niesť zreteľné a trvalé označenie poradového čísla rámu vrátane názvu a adresy operátora, ktorý bicykel zmontoval (alebo jeho zástupcu).

         ODDIEL 2

         Dodatočné požiadavky na bezpečnosť vzťahujúce sa na konkrétne bicykle

      Okrem požiadaviek na bezpečnosť uvedených v oddiele 1 sa na bicykle uvedené v tomto oddiele vzťahujú ďalej uvedené požiadavky.
      1.   Bicykle pre malé deti

      Maximálna výška sedla a priemerné hmotnostné limity vychádzajú z antropometrických údajov (priemerná hmotnosť a dĺžka nôh vzhľadom na vek). Na tieto bicykle sa vzťahujú tieto požiadavky:

                  —

                  zákaz používania akýchkoľvek prvkov s možnosťou rýchleho uvoľnenia,

                  —

                  zákaz používania remienkov a spiniek na pedáloch,

                  —

                  účinok predných bŕzd má byť obmedzený, aby sa predišlo strate kontroly nad bicyklom v dôsledku zablokovania kolies,

                  —

                  balančné kolieska musia byť namontovateľné alebo odmontovateľné bez toho, aby bolo treba uvoľniť zadnú nápravu,

                  —

                  bicykle pre malé deti nesmú predstavovať nebezpečenstvo zachytenia v žiadnej možnej pozícii sedadla,

                  —

                  bicykle pre malé deti musia byť vybavené aspoň dvoma nezávislými brzdovými systémami, jedným vpredu a jedným vzadu.

            2.   Horské bicykle

      Všetky bezpečnostné súčiastky horských bicyklov musia byť navrhnuté tak, aby bicykel pri bežnom používaní odolal celkovo väčšiemu zaťaženiu ako ostatné typy bicyklov (napr. vibráciám a nárazom spôsobeným nerovnosťami na cestách a vyššiemu zaťaženiu komponentov pohonu, riadenia a bŕzd) a aby odolal efektu straty brzdnej sily.
      3.   Pretekárske bicykle

      Všetky bezpečnostné súčiastky pretekárskych bicyklov musia byť navrhnuté tak, aby bicykel pri bežnom používaní odolal celkovo väčšiemu zaťaženiu ako ostatné typy bicyklov (napr. vyššej rýchlosti a vyššiemu zaťaženiu súčiastok pohonu, riadenia a bŕzd).
      ČASŤ II

         Osobitné požiadavky na bezpečnosť nosičov batožiny na bicykle

      1.   Všeobecné požiadavky

      Osobitné požiadavky a skúšobné metódy pre nosiče batožiny na bicykle majú zaistiť bezpečnosť používateľa a dieťaťa, ak je na bicykli prevážené. Výrobok má prejsť skúškami, ktoré potvrdia jeho stabilitu, pevnosť a odolnosť voči únave materiálu a teplote.
      2.   Klasifikácia

      Nosiče batožiny sa delia do tried podľa nákladovej kapacity, zamýšľaného účelu použitia a umiestnenia na bicykli.
      3.   Veľkosť

      Veľkosť nosičov batožiny určených pre detské sedačky má zodpovedať tomuto druhu použitia.
      4.   Stabilita

      Všetky časti nosiča batožiny majú byť navrhnuté tak, aby výrobok pri bežnom použití poskytoval zamýšľaným používateľom dostatočnú stabilitu.
      Súčiastky nosiča batožiny musia byť pevne zostavené a podľa pokynov výrobcu pripevnené pomocou upevňovacích zariadení dodaných spolu s nosičom batožiny alebo odporúčaných výrobcom.
      Všetky upevňovacie zariadenia majú mať zodpovedajúcu veľkosť.
      Vplyv poveternostných podmienok na úroveň bezpečnosti nosiča batožiny má byť minimálny.
      5.   Ostré hrany

      Odkryté hrany, ktoré sa môžu dostať do kontaktu s telom cyklistu alebo prepravovaného dieťaťa pri bežnej jazde, bežnom používaní alebo údržbe, nemajú predstavovať nebezpečenstvo úrazu. Zakončenie pružín má byť zaoblené alebo vybavené ochrannými uzávermi.
      6.   Výstupky

      Výstupkom je potrebné sa vyhnúť alebo ich navrhnúť tak, aby pre používateľa alebo prevážané dieťa predstavovali nulové alebo iba minimálne riziko.
      7.   Viditeľnosť

      Výrobok má byť navrhnutý tak, aby sa zachovala viditeľnosť bicykla pri použití za tmy alebo zníženej viditeľnosti.
      8.   Informácie o bezpečnosti výrobku

      Bez ohľadu na to, či sa nosič batožiny predáva ako samostatný doplnok alebo je na bicykli už namontovaný, má výrobok poskytovať spotrebiteľom aspoň tieto údaje:

                  a)

                  ako a kde má byť nosič batožiny na bicykel upevnený;

                  b)

                  maximálna kapacita nosiča a upozornenie neprekračovať túto kapacitu majú byť trvalo vyznačené na výrobku;

                  c)

                  či je nosič vhodný na pripevnenie detskej sedačky;

                  d)

                  upozornenie, že batožina sa môže bezpečne prevážať iba na nosiči;

                  e)

                  zákaz úprav nosiča batožiny;

                  f)

                  upozornenie, že upínadlá je potrebné zabezpečiť a pravidelne kontrolovať;

                  g)

                  upozornenie, že s nákladom na nosiči batožiny môže dôjsť k zmene správania bicykla (predovšetkým pri riadení a brzdení);

                  h)

                  upozornenie, že je nutné sa presvedčiť, že náklad alebo detská sedačka sú bezpečne uchytené na nosiči batožiny v súlade s pokynmi výrobcu a že sa žiadne voľné popruhy nemôžu zachytiť do žiadneho z kolies;

                  i)

                  pokyny o nastavení odraziek a svetiel tak, aby bola zabezpečená stála viditeľnosť, predovšetkým v prípade, keď je napríklad nosič naložený;

                  j)

                  informácie obsahujúce názov a adresu výrobcu, dovozcu alebo zástupcu, obchodnú značku, model a číslo výrobnej šarže alebo referencie je na výrobok nutné umiestniť viditeľne, čitateľne a trvalo;

                  k)

                  informácie o type (typoch) bicyklov, pre ktoré je nosič batožiny určený, v prípade, že sa výrobok nepredáva ako súčasť bicykla a nie je na ňom už pripevnený.


title: Rozhodnutie Rady z 27. októbra 2003, o uzatvorení Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Ruskou federáciou, ktorou sa mení a dopĺňa Dohoda medzi Európskym spoločenstvom uhlia a ocele a vládou Ruskej federácie o obchode a určitých výrobkov z ocele z 9. júla 2002

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32004D0042

Úradný vestník L 009 , 15/01/2004 S. 0021 - 0021

		Rozhodnutie Radyz 27. októbra 2003,o uzatvorení Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Ruskou federáciou, ktorou sa mení a dopĺňa Dohoda medzi Európskym spoločenstvom uhlia a ocele a vládou Ruskej federácie o obchode a určitých výrobkov z ocele z 9. júla 2002(2004/42/ES)RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 133, v súvislosti s prvým pododsekom článku 300 odsek 2 a prvým pododsekom článku 300 odsek 3,so zreteľom na návrh Komisie,keďže:(1) Dohoda o partnerstve a spolupráci ustanovujúca partnerstvo medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Ruskou federáciou na strane druhej [1], nadobudla platnosť 1. decembra 1997;(2) článok 21 Dohody o partnerstve a spolupráci, ustanovil, že obchod s výrobkami, ktoré spadajú pod Dohodu medzi Európskym spoločenstvom uhlia a ocele (ďalej "ESUO") sa spravuje podľa rozhodnutia hlavy III., okrem jej článku 15, a predpismi jednej dohody;(3) 9. júla 2002 ESUO a vláda Ruskej federácia uzavrela dohodu, týkajúcu sa obchodu s určitými výrobkami z ocele [2], schválenú v mene ESUO rozhodnutím Komisie ESUO 2002/603 [3];(4) platnosť Zmluvy o ESUO uplynula dňa 23. júla 2002. V súlade s článkom 10 odsek 2 Dohody o obchode s určitými výrobkami z ocele sa zmluvné strany dohodli, že budú pokračovať a všetky práva a povinnosti by sa mali predĺžiť aj po ich uplynutí lehoty platnosti;(5) strany začali konzultácie na základe ustanovení schválenej zápisnice č. 2 uvedenej dohody a dohodli sa, že okruh výrobkov dohody má byť rozšírený, aby obsahoval aj skupiny výrobkov SA5 a SA6 spolu s množstevným limitom,ROZHODLA TAKTO:Článok 11. Týmto sa v mene spoločenstva schvaľuje Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a Ruskou federáciou, ktorou sa mení a dopĺňa Dohoda medzi Európskym spoločenstvom uhlia a ocele a vládou Ruskej federácie o obchode a určitých výrobkov z ocele z 9. júla 2002.2. Text dohody je pripojený k tomuto rozhodnutiu.Článok 2Predseda Rady sa týmto oprávňuje určiť osobu splnomocnenú podpísať dohodu podľa článku 1.V Luxemburgu 27. októbra 2003Za RaduPredsedaA. Matteoli[1] Ú. v. ES L 327, 28.11.1997, s. 3.[2] Ú. v. ES L 195, 24.7.2002, s. 55.[3] Ú. v. ES L 195, 24.7.2002, s. 54.--------------------------------------------------


title: 2006/616/ES: Rozhodnutie Rady z  24. júla 2006 o uzavretí v mene Európskeho spoločenstva Protokolu proti pašovaniu migrantov po súši, po mori a letecky, ktorým sa dopĺňa Dohovor Organizácie Spojených národov proti nadnárodnému organizovanému zločinu týkajúci sa ustanovení protokolu, pokiaľ ustanovenia tohto protokolu patria do rozsahu pôsobnosti článkov 179 a 181a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva

text:
               22.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 262/24

      ROZHODNUTIE RADY

   z 24. júla 2006
   o uzavretí v mene Európskeho spoločenstva Protokolu proti pašovaniu migrantov po súši, po mori a letecky, ktorým sa dopĺňa Dohovor Organizácie Spojených národov proti nadnárodnému organizovanému zločinu týkajúci sa ustanovení protokolu, pokiaľ ustanovenia tohto protokolu patria do rozsahu pôsobnosti článkov 179 a 181a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva
   (2006/616/ES)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej články 179 a 181a v spojení s prvým pododsekom jej článku 300 ods. 2 a prvým pododsekom jej článku 300 ods. 3,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
   keďže:

               (1)

               Komisia so súhlasom Rady prerokovala v mene Spoločenstva aspekty protokolu, ktoré patria do právomoci Spoločenstva.

               (2)

               Rada poverila Komisiu, aby prerokovala pristúpenie Spoločenstva k dotknutej medzinárodnej dohode.

               (3)

               Rokovania sa skončili úspešne a výslednú listinu podpísalo Spoločenstvo 12. decembra 2000 v súlade s rozhodnutím Rady 2001/87/ES z 8. decembra 2000 (2).

               (4)

               Niektoré členské štáty sú zmluvnými stranami protokolu, zatiaľ čo v ostatných členských štátoch prebieha ratifikácia.

               (5)

               Rozhodnutím Rady 2004/579/ES z 29. apríla 2004 (3) sa v mene Spoločenstva schválilo uzavretie dohovoru, čo je podmienkou toho, aby sa Spoločenstvo stalo zmluvnou stranou protokolu podľa článku 37 ods. 2 dohovoru.

               (6)

               Ostatné podmienky, ktoré dovoľujú Spoločenstvu uložiť listinu o schválení podľa článku 36 ods. 3 dohovoru a článku 21 ods. 3 protokolu, boli splnené.

               (7)

               Pokiaľ ustanovenia protokolu patria do rozsahu pôsobnosti článkov 179 a 181a zmluvy, uzavretie protokolu by sa schválilo v mene Spoločenstva.

               (8)

               Pokiaľ ustanovenia protokolu patria do rozsahu pôsobnosti časti III hlavy IV zmluvy, uzavretie protokolu by sa malo schváliť v mene Spoločenstva prostredníctvom samostatného rozhodnutia Rady (4).

               (9)

               Spoločenstvo by malo pri uložení listiny o schválení zároveň uložiť vyhlásenie o rozsahu právomoci Spoločenstva s ohľadom na záležitosti, ktoré upravuje protokol v článku 21 ods. 3 protokolu proti pašovaniu migrantov,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článok 1
   Protokol proti pašovaniu migrantov po súši, po mori a letecky, ktorým sa dopĺňa Dohovor Organizácie Spojených národov proti nadnárodnému organizovanému zločinu, ako je stanovené v prílohe I, sa týmto schvaľuje v mene Európskeho spoločenstva.
   Listina Spoločenstva o formálnom potvrdení obsahuje vyhlásenie o právomoci podľa článku 21 ods. 3 protokolu, ako je stanovené v prílohe II.
   Článok 2
   Toto rozhodnutie sa uplatňuje, ak ustanovenia protokolu patria do rozsahu pôsobnosti článkov 179 a 181a zmluvy.
   Článok 3
   Predseda Rady sa poveruje určiť osobu splnomocnenú uložiť listinu o formálnom potvrdení s cieľom zaviazať Spoločenstvo.
   Toto rozhodnutie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.

      V Bruseli 24. júla 2006

            Za Radu

            predseda

         K. RAJAMÄKI

      (1)  Zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku.

      (2)  Ú. v. ES L 30, 1.2.2001, s. 44.

      (3)  Ú. v. EÚ L 261, 6.8.2004, s. 11.

      (4)  Pozri stranu 34 tohto úradného vestníka.

      PRÍLOHA I

         PROTOCOL
         against the Smuggling of Migrants by Land, Sea and Air, supplementing the United Nations Convention against Transnational Organised Crime
         PREAMBLE
         THE STATES PARTIES TO THIS PROTOCOL,
         DECLARING that effective action to prevent and combat the smuggling of migrants by land, sea and air requires a comprehensive international approach, including cooperation, the exchange of information and other appropriate measures, including socio-economic measures, at the national, regional and international levels,
         RECALLING General Assembly resolution 54/212 of 22 December 1999, in which the Assembly urged Member States and the United Nations system to strengthen international cooperation in the area of international migration and development in order to address the root causes of migration, especially those related to poverty, and to maximize the benefits of international migration to those concerned, and encouraged, where relevant, interregional, regional and subregional mechanisms to continue to address the question of migration and development,
         CONVINCED of the need to provide migrants with humane treatment and full protection of their rights,
         TAKING INTO ACCOUNT the fact that, despite work undertaken in other international forums, there is no universal instrument that addresses all aspects of smuggling of migrants and other related issues,
         CONCERNED at the significant increase in the activities of organised criminal groups in smuggling of migrants and other related criminal activities set forth in this Protocol, which bring great harm to the States concerned,
         ALSO CONCERNED that the smuggling of migrants can endanger the lives or security of the migrants involved,
         RECALLING General Assembly resolution 53/111 of 9 December 1998, in which the Assembly decided to establish an open-ended intergovernmental ad hoc committee for the purpose of elaborating a comprehensive international convention against transnational organised crime and of discussing the elaboration of, inter alia, an international instrument addressing illegal trafficking in and transporting of migrants, including by sea,
         CONVINCED that supplementing the United Nations Convention against Transnational Organised Crime with an international instrument against the smuggling of migrants by land, sea and air will be useful in preventing and combating that crime,
         HAVE AGREED AS FOLLOWS:
         I.   GENERAL PROVISIONS
         Article 1
         Relation with the United Nations Convention against Transnational Organised Crime
         1.   This Protocol supplements the United Nations Convention against Transnational Organised Crime. It shall be interpreted together with the Convention.
         2.   The provisions of the Convention shall apply, mutatis mutandis, to this Protocol unless otherwise provided herein.
         3.   The offences established in accordance with article 6 of this Protocol shall be regarded as offences established in accordance with the Convention.
         Article 2
         Statement of purpose
         The purpose of this Protocol is to prevent and combat the smuggling of migrants, as well as to promote cooperation among States Parties to that end, while protecting the rights of smuggled migrants.
         Article 3
         Use of terms
         For the purposes of this Protocol:

                     (a)

                     ‘smuggling of migrants’ shall mean the procurement, in order to obtain, directly or indirectly, a financial or other material benefit, of the illegal entry of a person into a State Party of which the person is not a national or a permanent resident;

                     (b)

                     ‘illegal entry’ shall mean crossing borders without complying with the necessary requirements for legal entry into the receiving State;

                     (c)

                     ‘fraudulent travel or identity document’ shall mean any travel or identity document:

                                 (i)

                                 that has been falsely made or altered in some material way by anyone other than a person or agency lawfully authorised to make or issue the travel or identity document on behalf of a State; or

                                 (ii)

                                 that has been improperly issued or obtained through misrepresentation, corruption or duress or in any other unlawful manner; or

                                 (iii)

                                 that is being used by a person other than the rightful holder;

                     (d)

                     ‘vessel’ shall mean any type of water craft, including non-displacement craft and seaplanes, used or capable of being used as a means of transportation on water, except a warship, naval auxiliary or other vessel owned or operated by a Government and used, for the time being, only on government non-commercial service.

               Article 4
         Scope of application
         This Protocol shall apply, except as otherwise stated herein, to the prevention, investigation and prosecution of the offences established in accordance with article 6 of this Protocol, where the offences are transnational in nature and involve an organised criminal group, as well as to the protection of the rights of persons who have been the object of such offences.
         Article 5
         Criminal liability of migrants
         Migrants shall not become liable to criminal prosecution under this Protocol for the fact of having been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         Article 6
         Criminalisation
         1.   Each State Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences, when committed intentionally and in order to obtain, directly or indirectly, a financial or other material benefit:

                     (a)

                     the smuggling of migrants;

                     (b)

                     when committed for the purpose of enabling the smuggling of migrants:

                                 (i)

                                 producing a fraudulent travel or identity document;

                                 (ii)

                                 procuring, providing or possessing such a document;

                     (c)

                     enabling a person who is not a national or a permanent resident to remain in the State concerned without complying with the necessary requirements for legally remaining in the State by the means mentioned in subparagraph (b) of this paragraph or any other illegal means.

               2.   Each State Party shall also adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences:

                     (a)

                     subject to the basic concepts of its legal system, attempting to commit an offence established in accordance with paragraph 1 of this article;

                     (b)

                     participating as an accomplice in an offence established in accordance with paragraph 1 (a), (b) (i) or (c) of this article and, subject to the basic concepts of its legal system, participating as an accomplice in an offence established in accordance with paragraph 1 (b) (ii) of this article;

                     (c)

                     organising or directing other persons to commit an offence established in accordance with paragraph 1 of this article.

               3.   Each State Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as aggravating circumstances to the offences established in accordance with paragraph 1 (a), (b) (i) and (c) of this article and, subject to the basic concepts of its legal system, to the offences established in accordance with paragraph 2 (b) and (c) of this article, circumstances:

                     (a)

                     that endanger, or are likely to endanger, the lives or safety of the migrants concerned; or

                     (b)

                     that entail inhuman or degrading treatment, including for exploitation, of such migrants.

               4.   Nothing in this Protocol shall prevent a State Party from taking measures against a person whose conduct constitutes an offence under its domestic law.
         II.   SMUGGLING OF MIGRANTS BY SEA
         Article 7
         Cooperation
         States Parties shall cooperate to the fullest extent possible to prevent and suppress the smuggling of migrants by sea, in accordance with the international law of the sea.
         Article 8
         Measures against the smuggling of migrants by sea
         1.   A State Party that has reasonable grounds to suspect that a vessel that is flying its flag or claiming its registry, that is without nationality or that, though flying a foreign flag or refusing to show a flag, is in reality of the nationality of the State Party concerned is engaged in the smuggling of migrants by sea may request the assistance of other States Parties in suppressing the use of the vessel for that purpose. The States Parties so requested shall render such assistance to the extent possible within their means.
         2.   A State Party that has reasonable grounds to suspect that a vessel exercising freedom of navigation in accordance with international law and flying the flag or displaying the marks of registry of another State Party is engaged in the smuggling of migrants by sea may so notify the flag State, request confirmation of registry and, if confirmed, request authorisation from the flag State to take appropriate measures with regard to that vessel. The flag State may authorise the requesting State, inter alia:

                     (a)

                     to board the vessel;

                     (b)

                     to search the vessel; and

                     (c)

                     if evidence is found that the vessel is engaged in the smuggling of migrants by sea, to take appropriate measures with respect to the vessel and persons and cargo on board, as authorised by the flag State.

               3.   A State Party that has taken any measure in accordance with paragraph 2 of this article shall promptly inform the flag State concerned of the results of that measure.
         4.   A State Party shall respond expeditiously to a request from another State Party to determine whether a vessel that is claiming its registry or flying its flag is entitled to do so and to a request for authorisation made in accordance with paragraph 2 of this article.
         5.   A flag State may, consistent with article 7 of this Protocol, subject its authorisation to conditions to be agreed by it and the requesting State, including conditions relating to responsibility and the extent of effective measures to be taken. A State Party shall take no additional measures without the express authorisation of the flag State, except those necessary to relieve imminent danger to the lives of persons or those which derive from relevant bilateral or multilateral agreements.
         6.   Each State Party shall designate an authority or, where necessary, authorities to receive and respond to requests for assistance, for confirmation of registry or of the right of a vessel to fly its flag and for authorisation to take appropriate measures. Such designation shall be notified through the Secretary-General to all other States Parties within one month of the designation.
         7.   A State Party that has reasonable grounds to suspect that a vessel is engaged in the smuggling of migrants by sea and is without nationality or may be assimilated to a vessel without nationality may board and search the vessel. If evidence confirming the suspicion is found, that State Party shall take appropriate measures in accordance with relevant domestic and international law.
         Article 9
         Safeguard clauses
         1.   Where a State Party takes measures against a vessel in accordance with article 8 of this Protocol, it shall:

                     (a)

                     ensure the safety and humane treatment of the persons on board;

                     (b)

                     take due account of the need not to endanger the security of the vessel or its cargo;

                     (c)

                     take due account of the need not to prejudice the commercial or legal interests of the flag State or any other interested State;

                     (d)

                     ensure, within available means, that any measure taken with regard to the vessel is environmentally sound.

               2.   Where the grounds for measures taken pursuant to article 8 of this Protocol prove to be unfounded, the vessel shall be compensated for any loss or damage that may have been sustained, provided that the vessel has not committed any act justifying the measures taken.
         3.   Any measure taken, adopted or implemented in accordance with this chapter shall take due account of the need not to interfere with or to affect:

                     (a)

                     the rights and obligations and the exercise of jurisdiction of coastal States in accordance with the international law of the sea; or

                     (b)

                     the authority of the flag State to exercise jurisdiction and control in administrative, technical and social matters involving the vessel.

               4.   Any measure taken at sea pursuant to this chapter shall be carried out only by warships or military aircraft, or by other ships or aircraft clearly marked and identifiable as being on government service and authorised to that effect.
         III.   PREVENTION, COOPERATION AND OTHER MEASURES
         Article 10
         Information
         1.   Without prejudice to articles 27 and 28 of the Convention, States Parties, in particular those with common borders or located on routes along which migrants are smuggled, shall, for the purpose of achieving the objectives of this Protocol, exchange among themselves, consistent with their respective domestic legal and administrative systems, relevant information on matters such as:

                     (a)

                     embarkation and destination points, as well as routes, carriers and means of transportation, known to be or suspected of being used by an organised criminal group engaged in conduct set forth in article 6 of this Protocol;

                     (b)

                     the identity and methods of organisations or organised criminal groups known to be or suspected of being engaged in conduct set forth in article 6 of this Protocol;

                     (c)

                     the authenticity and proper form of travel documents issued by a State Party and the theft or related misuse of blank travel or identity documents;

                     (d)

                     means and methods of concealment and transportation of persons, the unlawful alteration, reproduction or acquisition or other misuse of travel or identity documents used in conduct set forth in article 6 of this Protocol and ways of detecting them;

                     (e)

                     legislative experiences and practices and measures to prevent and combat the conduct set forth in article 6 of this Protocol; and

                     (f)

                     scientific and technological information useful to law enforcement, so as to enhance each other's ability to prevent, detect and investigate the conduct set forth in article 6 of this Protocol and to prosecute those involved.

               2.   A State Party that receives information shall comply with any request by the State Party that transmitted the information that places restrictions on its use.
         Article 11
         Border measures
         1.   Without prejudice to international commitments in relation to the free movement of people, States Parties shall strengthen, to the extent possible, such border controls as may be necessary to prevent and detect the smuggling of migrants.
         2.   Each State Party shall adopt legislative or other appropriate measures to prevent, to the extent possible, means of transport operated by commercial carriers from being used in the commission of the offence established in accordance with article 6, paragraph 1 (a), of this Protocol.
         3.   Where appropriate, and without prejudice to applicable international conventions, such measures shall include establishing the obligation of commercial carriers, including any transportation company or the owner or operator of any means of transport, to ascertain that all passengers are in possession of the travel documents required for entry into the receiving State.
         4.   Each State Party shall take the necessary measures, in accordance with its domestic law, to provide for sanctions in cases of violation of the obligation set forth in paragraph 3 of this article.
         5.   Each State Party shall consider taking measures that permit, in accordance with its domestic law, the denial of entry or revocation of visas of persons implicated in the commission of offences established in accordance with this Protocol.
         6.   Without prejudice to article 27 of the Convention, States Parties shall consider strengthening cooperation among border control agencies by, inter alia, establishing and maintaining direct channels of communication.
         Article 12
         Security and control of documents
         Each State Party shall take such measures as may be necessary, within available means:

                     (a)

                     to ensure that travel or identity documents issued by it are of such quality that they cannot easily be misused and cannot readily be falsified or unlawfully altered, replicated or issued; and

                     (b)

                     to ensure the integrity and security of travel or identity documents issued by or on behalf of the State Party and to prevent their unlawful creation, issuance and use.

               Article 13
         Legitimacy and validity of documents
         At the request of another State Party, a State Party shall, in accordance with its domestic law, verify within a reasonable time the legitimacy and validity of travel or identity documents issued or purported to have been issued in its name and suspected of being used for purposes of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         Article 14
         Training and technical cooperation
         1.   States Parties shall provide or strengthen specialised training for immigration and other relevant officials in preventing the conduct set forth in article 6 of this Protocol and in the humane treatment of migrants who have been the object of such conduct, while respecting their rights as set forth in this Protocol.
         2.   States Parties shall cooperate with each other and with competent international organisations, non-governmental organisations, other relevant organisations and other elements of civil society as appropriate to ensure that there is adequate personnel training in their territories to prevent, combat and eradicate the conduct set forth in article 6 of this Protocol and to protect the rights of migrants who have been the object of such conduct. Such training shall include:

                     (a)

                     improving the security and quality of travel documents;

                     (b)

                     recognizing and detecting fraudulent travel or identity documents;

                     (c)

                     Gathering criminal intelligence, relating in particular to the identification of organised criminal groups known to be or suspected of being engaged in conduct set forth in article 6 of this Protocol, the methods used to transport smuggled migrants, the misuse of travel or identity documents for purposes of conduct set forth in article 6 and the means of concealment used in the smuggling of migrants;

                     (d)

                     improving procedures for detecting smuggled persons at conventional and non-conventional points of entry and exit; and

                     (e)

                     the humane treatment of migrants and the protection of their rights as set forth in this Protocol.

               3.   States Parties with relevant expertise shall consider providing technical assistance to States that are frequently countries of origin or transit for persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol. States Parties shall make every effort to provide the necessary resources, such as vehicles, computer systems and document readers, to combat the conduct set forth in article 6.
         Article 15
         Other prevention measures
         1.   Each State Party shall take measures to ensure that it provides or strengthens information programmes to increase public awareness of the fact that the conduct set forth in article 6 of this Protocol is a criminal activity frequently perpetrated by organised criminal groups for profit and that it poses serious risks to the migrants concerned.
         2.   In accordance with article 31 of the Convention, States Parties shall cooperate in the field of public information for the purpose of preventing potential migrants from falling victim to organised criminal groups.
         3.   Each State Party shall promote or strengthen, as appropriate, development programmes and cooperation at the national, regional and international levels, taking into account the socio-economic realities of migration and paying special attention to economically and socially depressed areas, in order to combat the root socio-economic causes of the smuggling of migrants, such as poverty and underdevelopment.
         Article 16
         Protection and assistance measures
         1.   In implementing this Protocol, each State Party shall take, consistent with its obligations under international law, all appropriate measures, including legislation if necessary, to preserve and protect the rights of persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol as accorded under applicable international law, in particular the right to life and the right not to be subjected to torture or other cruel, inhuman or degrading treatment or punishment.
         2.   Each State Party shall take appropriate measures to afford migrants appropriate protection against violence that may be inflicted upon them, whether by individuals or groups, by reason of being the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         3.   Each State Party shall afford appropriate assistance to migrants whose lives or safety are endangered by reason of being the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         4.   In applying the provisions of this article, States Parties shall take into account the special needs of women and children.
         5.   In the case of the detention of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol, each State Party shall comply with its obligations under the Vienna Convention on Consular Relations, (1) where applicable, including that of informing the person concerned without delay about the provisions concerning notification to and communication with consular officers.
         Article 17
         Agreements and arrangements
         States Parties shall consider the conclusion of bilateral or regional agreements or operational arrangements or understandings aimed at:

                     (a)

                     establishing the most appropriate and effective measures to prevent and combat the conduct set forth in article 6 of this Protocol; or

                     (b)

                     enhancing the provisions of this Protocol among themselves.

               Article 18
         Return of smuggled migrants
         1.   Each State Party agrees to facilitate and accept, without undue or unreasonable delay, the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol and who is its national or who has the right of permanent residence in its territory at the time of return.
         2.   Each State Party shall consider the possibility of facilitating and accepting the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol and who had the right of permanent residence in its territory at the time of entry into the receiving State in accordance with its domestic law.
         3.   At the request of the receiving State Party, a requested State Party shall, without undue or unreasonable delay, verify whether a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol is its national or has the right of permanent residence in its territory.
         4.   In order to facilitate the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol and is without proper documentation, the State Party of which that person is a national or in which he or she has the right of permanent residence shall agree to issue, at the request of the receiving State Party, such travel documents or other authorisation as may be necessary to enable the person to travel to and re-enter its territory.
         5.   Each State Party involved with the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol shall take all appropriate measures to carry out the return in an orderly manner and with due regard for the safety and dignity of the person.
         6.   States Parties may cooperate with relevant international organisations in the implementation of this article.
         7.   This article shall be without prejudice to any right afforded to persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol by any domestic law of the receiving State Party.
         8.   This article shall not affect the obligations entered into under any other applicable treaty, bilateral or multilateral, or any other applicable operational agreement or arrangement that governs, in whole or in part, the return of persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         IV.   FINAL PROVISIONS
         Article 19
         Saving clause
         1.   Nothing in this Protocol shall affect the other rights, obligations and responsibilities of States and individuals under international law, including international humanitarian law and international human rights law and, in particular, where applicable, the 1951 Convention and the 1967 Protocol relating to the Status of Refugees and the principle of non-refoulement as contained therein.
         2.   The measures set forth in this Protocol shall be interpreted and applied in a way that is not discriminatory to persons on the ground that they are the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol. The interpretation and application of those measures shall be consistent with internationally recognised principles of non-discrimination.
         Article 20
         Settlement of disputes
         1.   States Parties shall endeavour to settle disputes concerning the interpretation or application of this Protocol through negotiation.
         2.   Any dispute between two or more States Parties concerning the interpretation or application of this Protocol that cannot be settled through negotiation within a reasonable time shall, at the request of one of those States Parties, be submitted to arbitration. If, six months after the date of the request for arbitration, those States Parties are unable to agree on the organisation of the arbitration, any one of those States Parties may refer the dispute to the International Court of Justice by request in accordance with the Statute of the Court.
         3.   Each State Party may, at the time of signature, ratification, acceptance or approval of or accession to this Protocol, declare that it does not consider itself bound by paragraph 2 of this article. The other States Parties shall not be bound by paragraph 2 of this article with respect to any State Party that has made such a reservation.
         4.   Any State Party that has made a reservation in accordance with paragraph 3 of this article may at any time withdraw that reservation by notification to the Secretary-General of the United Nations.
         Article 21
         Signature, ratification, acceptance, approval and accession
         1.   This Protocol shall be open to all States for signature from 12 to 15 December 2000 in Palermo, Italy, and thereafter at United Nations Headquarters in New York until 12 December 2002.
         2.   This Protocol shall also be open for signature by regional economic integration organisations provided that at least one member State of such organisation has signed this Protocol in accordance with paragraph 1 of this article.
         3.   This Protocol is subject to ratification, acceptance or approval. Instruments of ratification, acceptance or approval shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. A regional economic integration organisation may deposit its instrument of ratification, acceptance or approval if at least one of its Member States has done likewise. In that instrument of ratification, acceptance or approval, such organisation shall declare the extent of its competence with respect to the matters governed by this Protocol. Such organisation shall also inform the depositary of any relevant modification in the extent of its competence.
         4.   This Protocol is open for accession by any State or any regional economic integration organisation of which at least one Member State is a Party to this Protocol. Instruments of accession shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. At the time of its accession, a regional economic integration organisation shall declare the extent of its competence with respect to matters governed by this Protocol. Such organisation shall also inform the depositary of any relevant modification in the extent of its competence.
         Article 22
         Entry into force
         1.   This Protocol shall enter into force on the 90th day after the date of deposit of the 40th instrument of ratification, acceptance, approval or accession, except that it shall not enter into force before the entry into force of the Convention. For the purpose of this paragraph, any instrument deposited by a regional economic integration organisation shall not be counted as additional to those deposited by member States of such organisation.
         2.   For each State or regional economic integration organisation ratifying, accepting, approving or acceding to this Protocol after the deposit of the 40th instrument of such action, this Protocol shall enter into force on the 30th day after the date of deposit by such State or organisation of the relevant instrument or on the date this Protocol enters into force pursuant to paragraph 1 of this article, whichever is the later.
         Article 23
         Amendment
         1.   After the expiry of five years from the entry into force of this Protocol, a State Party to the Protocol may propose an amendment and file it with the Secretary-General of the United Nations, who shall thereupon communicate the proposed amendment to the States Parties and to the Conference of the Parties to the Convention for the purpose of considering and deciding on the proposal. The States Parties to this Protocol meeting at the Conference of the Parties shall make every effort to achieve consensus on each amendment. If all efforts at consensus have been exhausted and no agreement has been reached, the amendment shall, as a last resort, require for its adoption a two-thirds majority vote of the States Parties to this Protocol present and voting at the meeting of the Conference of the Parties.
         2.   Regional economic integration organisations, in matters within their competence, shall exercise their right to vote under this article with a number of votes equal to the number of their Member States that are Parties to this Protocol. Such organisations shall not exercise their right to vote if their member States exercise theirs and vice versa.
         3.   An amendment adopted in accordance with paragraph 1 of this article is subject to ratification, acceptance or approval by States Parties.
         4.   An amendment adopted in accordance with paragraph 1 of this article shall enter into force in respect of a State Party 90 days after the date of the deposit with the Secretary-General of the United Nations of an instrument of ratification, acceptance or approval of such amendment.
         5.   When an amendment enters into force, it shall be binding on those States Parties which have expressed their consent to be bound by it. Other States Parties shall still be bound by the provisions of this Protocol and any earlier amendments that they have ratified, accepted or approved.
         Article 24
         Denunciation
         1.   A State Party may denounce this Protocol by written notification to the Secretary-General of the United Nations. Such denunciation shall become effective one year after the date of receipt of the notification by the Secretary-General.
         2.   A regional economic integration organisation shall cease to be a Party to this Protocol when all of its member States have denounced it.
         Article 25
         Depositary and languages
         1.   The Secretary-General of the United Nations is designated depositary of this Protocol.
         2.   The original of this Protocol, of which the Arabic, Chinese, English, French, Russian and Spanish texts are equally authentic, shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations.
         IN WITNESS WHEREOF, the undersigned plenipotentiaries, being duly authorised thereto by their respective Governments, have signed this Protocol.

         (1)  Ibid., vol. 596, Nos 8638 to 8640.

      PRÍLOHA II

         Vyhlásenie týkajúce sa právomoci Európskeho spoločenstva s ohľadom na záležitosti, ktoré upravuje Protokol proti pašovaniu migrantov po súši, po mori a letecky, ktorým sa dopĺňa dohovor Organizácie Spojených národov proti nadnárodnému organizovanému zločinu
         Článok 21 ods. 3 protokolu stanovuje, že listina o pristúpení organizácie pre regionálnu hospodársku integráciu obsahuje vyhlásenie, ktoré určuje záležitosti upravené v protokole, v súvislosti s ktorým členské štáty organizácie, ktoré sú zmluvnými stranami protokolu, preniesli na túto organizáciu právomoc.
         Vzhľadom na právomoci prenesené na Európske spoločenstvo sa Protokol proti pašovaniu migrantov po súši, po mori a letecky vzťahuje na územia, kde sa uplatňuje Zmluva o založení Európskeho spoločenstva, a za podmienok stanovených v danej zmluve, najmä v jej článku 299 a protokoloch k nej pripojených.
         Toto vyhlásenie sa nedotýka postavenia Spojeného kráľovstva a Írska podľa protokolu, ktorým sa integruje schengenské acquis do rámca Európskej únie, a podľa protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska pripojeného k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o založení Európskeho spoločenstva.
         Na základe protokolu o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva, nie je rovnako týmto vyhlásením dotknuté postavenie Dánska.
         Podľa článku 299 sa toto vyhlásenie takisto nevzťahuje ani na územia členských štátov, kde sa neuplatňuje uvedená zmluva, a nie sú ním dotknuté tie právne akty alebo postavenia, ktoré môžu príslušné členské štáty prijať podľa protokolu v mene a záujme týchto území. V súlade s uvedeným ustanovením sa v tomto vyhlásení vymedzuje právomoc týkajúca sa záležitostí upravených protokolom, ktorú podľa zmlúv preniesli členské štáty na Spoločenstvo. Rozsah a výkon takejto právomoci Spoločenstva sú prirodzene predmetom neustáleho vývoja, keďže Spoločenstvo následne prijme príslušné pravidlá a právne predpisy, a Spoločenstvo toto vyhlásenie podľa potreby doplní alebo zmení a doplní v súlade s článkom 21 ods. 3 protokolu.
         Spoločenstvo poukazuje na to, že má právomoc s ohľadom na prekračovanie vonkajších hraníc členských štátov, stanovovanie noriem a postupov pri vykonávaní kontrol osôb na týchto hraniciach a pravidiel udeľovania víz na plánovaný pobyt nie dlhší ako tri mesiace. Spoločenstvo je takisto oprávnené prijímať opatrenia v oblasti prisťahovaleckej politiky v súvislosti s podmienkami vstupu a pobytu a opatrenia zamerané na boj proti nelegálnemu prisťahovalectvu a nelegálnemu pobytu vrátane repatriácie osôb, ktoré sa na území členského štátu zdržiavajú neoprávnene. Okrem toho môže Spoločenstvo prijať opatrenia na zaistenie spolupráce medzi príslušnými orgánmi členských štátov, ako aj medzi týmito orgánmi a Komisiou v uvedených oblastiach. V týchto oblastiach Spoločenstvo prijalo pravidlá a právne predpisy, z tohto dôvodu je výhradne na Spoločenstve, aby tam, kde tak urobilo, vstupovalo do externých záväzkov s tretími štátmi alebo príslušnými medzinárodnými organizáciami.
         Politika Spoločenstva v oblasti rozvojovej spolupráce naviac dopĺňa politiky uskutočňované členskými štátmi a zahŕňa ustanovenia zamerané na prevenciu a boj proti pašovaniu migrantov.


title: Rozhodnutie Rady (EÚ) 2016/814 z 13. mája 2016, ktorým sa vymenúva náhradník Výboru regiónov navrhnutý Rakúskou republikou

text:
               24.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 133/8

         ROZHODNUTIE RADY (EÚ) 2016/814
   z 13. mája 2016,
   ktorým sa vymenúva náhradník Výboru regiónov navrhnutý Rakúskou republikou
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 305,
   so zreteľom na návrh rakúskej vlády,
   keďže:

               (1)

               Rada prijala 26. januára 2015 rozhodnutie (EÚ) 2015/116 (1), 5. februára 2015 rozhodnutie (EÚ) 2015/190 (2) a 23. júna 2015 rozhodnutie (EÚ) 2015/994 (3), ktorými sa vymenúvajú členovia a náhradníci Výboru regiónov na obdobie od 26. januára 2015 do 25. januára 2020.

               (2)

               V dôsledku skončenia funkčného obdobia pani Elisabeth VITOUCHOVEJ sa uvoľnilo jedno miesto náhradníka Výboru regiónov,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Na zvyšný čas súčasného funkčného obdobia, ktoré trvá do 25. januára 2020, sa za náhradníčku Výboru regiónov vymenúva:

               —

               Mag. Muna DUZDAR, Abgeordnete zum Wiener Landtag und Mitglied des Gemeinderats der Stadt Wien.

         Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Bruseli 13. mája 2016

            Za Radu

            predsedníčka

         E.M.J. PLOUMEN

      (1)  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/116 z 26. januára 2015, ktorým sa vymenúvajú členovia a náhradníci Výboru regiónov na obdobie od 26. januára 2015 do 25. januára 2020 (Ú. v. EÚ L 20, 27.1.2015, s. 42).

      (2)  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/190 z 5. februára 2015, ktorým sa vymenúvajú členovia a náhradníci Výboru regiónov na obdobie od 26. januára 2015 do 25. januára 2020 (Ú. v. EÚ L 31, 7.2.2015, s. 25).

      (3)  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/994 z 23. júna 2015, ktorým sa vymenúvajú členovia a náhradníci Výboru regiónov na obdobie od 26. januára 2015 do 25. januára 2020 (Ú. v. EÚ L 159, 25.6.2015, s. 70).


title: Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/484 zo 17. marca 2015 , ktorým sa vymenúva belgický člen Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru

text:
               21.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 77/11

         ROZHODNUTIE RADY (EÚ) 2015/484
   zo 17. marca 2015,
   ktorým sa vymenúva belgický člen Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 302,
   so zreteľom na návrh belgickej vlády,
   so zreteľom na stanovisko Európskej komisie,
   keďže:

               (1)

               Rada prijala 13. septembra 2010 rozhodnutie 2010/570/EÚ, Euratom, ktorým sa vymenúvajú členovia Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na obdobie od 21. septembra 2010 do 20. septembra 2015 (1).

               (2)

               V dôsledku skončenia funkčného obdobia pána Tonyho VANDEPUTTEHO sa uvoľnilo miesto člena Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Pán Rudi THOMAES, Administrateur délégué honoraire de la Fédération des Entreprises de Belgique (FEB), sa týmto vymenúva za člena Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na zvyšný čas funkčného obdobia, ktoré trvá do 20. septembra 2015.
   Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Bruseli 17. marca 2015

            Za Radu

            predseda

         E. RINKĒVIČS

      (1)  Ú. v. EÚ L 251, 25.9.2010, s. 8.