title: Rozhodnutie Komisie z 23. októbra 2017 o zaslaní oznámenia Vietnamskej socialistickej republike o možnosti jej identifikácie ako nespolupracujúcej tretej krajiny v boji proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu

text:
               27.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 364/3

         ROZHODNUTIE KOMISIE
   z 23. októbra 2017
   o zaslaní oznámenia Vietnamskej socialistickej republike o možnosti jej identifikácie ako nespolupracujúcej tretej krajiny v boji proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu
   (2017/C 364/03)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1005/2008 z 29. septembra 2008, ktorým sa ustanovuje systém Spoločenstva na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a ktorým sa zrušujú nariadenia (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (1), a najmä na jeho článok 32,
   keďže:
   1.   ÚVOD

               (1)

               Nariadením (ES) č. 1005/2008 (nariadenie o NNN rybolove) bol zriadený systém Únie na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému (NNN) rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie.

               (2)

               V kapitole VI nariadenia o NNN rybolove sa stanovuje postup identifikácie nespolupracujúcich tretích krajín, kroky voči takýmto krajinám, vytvorenie zoznamu takýchto krajín, vyradenie krajiny z tohto zoznamu, uverejnenie tohto zoznamu a akékoľvek mimoriadne opatrenia.

               (3)

               Podľa článku 31 nariadenia o NNN rybolove má Komisia identifikovať tretie krajiny, ktoré považuje za krajiny nespolupracujúce v boji proti NNN rybolovu. Tretia krajina sa má identifikovať ako nespolupracujúca krajina vtedy, ak si neplní záväzky, ktoré jej ako vlajkovému, prístavnému, pobrežnému alebo trhovému štátu vyplývajú z medzinárodného práva a na základe ktorých musí prijať opatrenia na zabraňovanie NNN rybolovu, odrádzanie od neho a jeho odstraňovanie.

               (4)

               Pred identifikáciou tretích krajín ako nespolupracujúcich tretích krajín v súlade s článkom 31 nariadenia o NNN rybolove má Komisia v súlade s článkom 32 uvedeného nariadenia zaslať daným tretím krajinám oznámenie o možnosti ich identifikácie ako nespolupracujúcich krajín. Takéto oznámenie má predbežnú povahu. Uvedené oznámenie sa má zakladať na kritériách stanovených v článku 31 nariadenia o NNN rybolove. Komisia má zároveň podniknúť voči tretím krajinám, ktorým zasiela oznámenie, všetky kroky uvedené v článku 32 nariadenia o NNN rybolove. Komisia by v oznámení mala uviesť predovšetkým hlavné skutočnosti a dôvody, z ktorých táto identifikácia vychádza, poskytnúť týmto krajinám možnosť reagovať a predložiť dôkazy, ktoré túto identifikáciu vyvracajú, alebo prípadne aj akčný plán na zlepšenie situácie a opatrenia prijaté na jej nápravu. Komisia má tretím krajinám, ktorým zasiela oznámenie, poskytnúť dostatočný čas na to, aby mohli na oznámenie reagovať, ako aj primeranú lehotu na nápravu situácie.

               (5)

               Identifikácia tretej krajiny ako nespolupracujúcej podľa článku 31 nariadenia o NNN rybolove sa má zakladať na preskúmaní všetkých informácií podľa článku 31 ods. 2 daného nariadenia.

               (6)

               V súlade s článkom 33 nariadenia o NNN rybolove má Rada vytvoriť zoznam nespolupracujúcich tretích krajín. Na tieto krajiny sa vzťahujú opatrenia uvedené okrem iného v článku 38 nariadenia o NNN rybolove.

               (7)

               Podľa článku 20 ods. 1 nariadenia o NNN rybolove je prijatie osvedčení o úlovku potvrdených tretím vlajkovým štátom podmienené tým, že Komisia dostala od príslušného vlajkového štátu osvedčenie o zavedení dojednaní na vykonávanie, kontrolu a vynucovanie zákonov, iných právnych predpisov a opatrení v oblasti ochrany a riadenia, ktoré musia jeho rybárske plavidlá dodržiavať.

               (8)

               Podľa článku 20 ods. 4 nariadenia o NNN rybolove má Komisia administratívne spolupracovať s tretími krajinami v oblastiach týkajúcich sa vykonávania ustanovení uvedeného nariadenia o osvedčovaní úlovkov.

         2.   POSTUP VOČI VIETNAMSKEJ SOCIALISTICKEJ REPUBLIKE

               (9)

               Oznámenie vlajkového štátu Vietnamská socialistická republika (ďalej len „Vietnam“) prijala Komisia v súlade s článkom 20 nariadenia o NNN rybolove 27. októbra 2009.

               (10)

               V nadväznosti na toto oznámenie iniciovala Komisia administratívnu spoluprácu s vietnamskými orgánmi v zmysle článku 20 ods. 4 nariadenia o NNN rybolove. Ide o spoluprácu v otázkach spojených so zavedenými vnútroštátnymi mechanizmami na overovanie osvedčení o úlovku, ako aj na vykonávanie, kontrolu a presadzovanie zákonov, iných právnych predpisov a opatrení na ochranu a hospodárenie, ktoré musia vietnamské rybárske plavidlá dodržiavať. Jej súčasťou bola výmena ústnych a písomných pripomienok, ako aj štyri návštevy Vietnamu v čase od 17. do 21. septembra 2012, od 26. do 30. novembra 2012, od 21. do 24. júna 2016 a od 15. do 19. mája 2017, počas ktorých Komisia vyhľadala a overila všetky informácie, ktoré považovala za potrebné, pokiaľ ide o opatrenia, ktoré Vietnam prijal na splnenie svojich záväzkov v boji proti NNN rybolovu.

               (11)

               Vietnam je spolupracujúci nečlen Komisie pre rybolov v západnom a strednom Tichom oceáne (WCPFC). Vietnam ratifikoval Dohovor Organizácie Spojených národov o morskom práve (UNCLOS) z roku 1982. (2)

               (12)

               Na vyhodnotenie toho, ako si Vietnam plní medzinárodné záväzky ako vlajkový, prístavný, prístavný, pobrežný alebo trhový štát, ktoré mu vyplývajú z medzinárodných dohôd uvedených v odôvodnení 11 a ktoré boli stanovené príslušnými regionálnymi organizáciami pre riadenie rybárstva (RFMO), si Komisia vyžiadala, zhromaždila a zanalyzovala všetky nevyhnutné informácie potrebné na tento účel.

         3.   MOŽNOSŤ IDENTIFIKÁCIE VIETNAMU AKO NESPOLUPRACUJÚCEJ TRETEJ KRAJINY

               (13)

               Na základe článku 31 ods. 3 nariadenia o NNN rybolove Komisia preskúmala záväzky Vietnamu ako vlajkového, prístavného, pobrežného alebo trhového štátu. Na účely tohto preskúmania Komisia zohľadnila kritériá uvedené v článku 31 ods. 4 až 7 nariadenia o NNN rybolove.

         3.1.   Opatrenia prijaté v súvislosti s opakovaným výskytom NNN rybolovných činností a obchodných tokov súvisiacich s NNN rybolovom (článok 31 ods. 4 nariadenia o NNN rybolove)

               (14)

               V súlade s článkom 31 ods. 4 písm. a) Komisia analyzovala opatrenia, ktoré Vietnam prijal vo vzťahu k prípadnému opakovanému NNN rybolovu, ktorý vykonávajú alebo podporujú rybárske plavidlá plaviace sa pod jeho vlajkou, jeho štátni príslušníci alebo rybárske plavidlá pôsobiace v jeho morských vodách alebo využívajúce jeho prístavy.

               (15)

               Na základe informácií z písomných potvrdení od dotknutých tretích pobrežných štátov Komisia zistila, že v období rokov 2015 až 2017 sa minimálne osem plavidiel pod vietnamskou vlajkou dopustilo závažných porušení pravidiel o NNN rybolove vo výhradnej hospodárskej zóne susedných krajín a v súostrovných vodách malých ostrovných rozvojových štátov v západnom a strednom Tichom oceáne.

               (16)

               Na základe získaných dôkazov sa má za to, že tieto plavidlá pod vietnamskou vlajkou sa dopustili nasledujúcich závažných porušení ochranných a riadiacich opatrení, ktoré zaviedli príslušné pobrežné štáty v rybolovných oblastiach vo vodách, ktoré patria po ich právomoc. Plavidlá pod vietnamskou vlajkou lovili bez platnej licencie, oprávnenia alebo povolenia vydaného príslušným vlajkovým štátom a príslušným pobrežným štátom, marili zástupcom pobrežného štátu výkon ich povinností pri kontrole dodržiavania platných ochranných a riadiacich opatrení, a to aj vo vzťahu k druhom, na ktoré sa vzťahuje úplný zákaz výlovu, ako sú holotúrie a útesové ryby. Hoci príslušné pobrežné štáty túto nezákonnú činnosť vietnamských plavidiel včas oznámili vietnamským orgánom, tie neposkytli žiadnu podporu pri stíhaní daných prípadov či vyvodzovaní zodpovednosti voči zadržaným vietnamským občanom. Všetky získané dôkazy sa vietnamským orgánom predložili počas návštevy od 15. do 19. mája 2017.

               (17)

               Na závažnosť porušení poukazuje aj environmentálna hodnota uvedených lovených druhov a osobitná úroveň ochrany, ktorú tieto pobrežné štáty svojimi ochrannými a riadiacimi opatreniami v podobe zákazu výlovu týmto druhom udelili.

               (18)

               Nedodržiavanie právnych požiadaviek pobrežných štátov spojených s presadzovaním období moratória na výlov holotúrií je mimoriadne škodlivé z hľadiska udržateľnosti rybolovných zdrojov v dotknutých rozvojových pobrežných štátoch a ohrozuje živobytie miestneho obyvateľstva.

               (19)

               Komisia konštatovala, že pri stanovovaní mimoriadnej závažnosti uvedených skutočností treba vziať do úvahy správanie týchto plavidiel plaviacich sa pod vietnamskou vlajkou. Závažnosť páchaných porušení v tomto smere prehĺbila pretrvávajúca neochota vietnamských plavidiel spolupracovať.

               (20)

               Na základe získaných informácií Komisia dospela k záveru, že Vietnam si nesplnil povinnosť vlajkového štátu zabrániť svojim plavidlám v NNN rybolove na šírom mori alebo vo vodách tretích krajín. Ide o porušenie článku 94 ods. 1 a 2 dohovoru UNCLOS, podľa ktorého každý štát musí zabezpečiť účinný výkon právomoci a kontroly nad loďami plaviacimi sa pod jeho vlajkou. Nie je v súlade ani s bodom 24 Medzinárodného akčného plánu Organizácie OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO) na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie (ďalej len „medzinárodný akčný plán“) (3), v ktorom sa stanovuje povinnosť vykonávať komplexnú a účinnú kontrolu rybolovných činností. Správanie vietnamských občanov zodpovedných za prevádzkovanie týchto plavidiel je taktiež v rozpore s článkom 62 ods. 4 dohovoru UNCLOS, podľa ktorého sa musia štátni príslušníci iných štátov vykonávajúci rybolov vo výhradnej hospodárskej zóne podriadiť ochranným opatreniam a iným podmienkam stanoveným v právnych predpisoch daného pobrežného štátu. Zjavná neochota Vietnamu spolupracovať s orgánmi príslušných pobrežných štátov navyše zmarila ich možnosť účinne konať v záujme presadzovania.

               (21)

               Podľa článku 31 ods. 4 písm. b) nariadenia o NNN rybolove Komisia preskúmala aj opatrenia, ktoré Vietnam prijal v súvislosti s prístupom produktov rybolovu pochádzajúcich z NNN rybolovu na jeho trh.

               (22)

               Z dôvodov opísaných nižšie, ako aj v oddiele 3.2 sa nezdá, že by právny rámec na riadenie rybárstva vo Vietname, ktorý vychádza najmä zo zákona o rybárstve z roku 2003 a z vyhlášky č. 103/2013/ND-CP o administratívnych sankciách v rybárstve, stanovoval opatrenia na účinnú kontrolu vylodení rýb a produktov rybolovu vo vietnamských prístavoch z rybárskych plavidiel pod vietnamskou vlajkou a plavidiel tretích krajín.

               (23)

               Komisia analyzovala dokumentáciu a ďalšie informácie súvisiace s monitorovacími a kontrolnými postupmi, ktoré sa vzťahujú na ryby a produkty rybolovu pochádzajúce z rybolovných činností rybárskych plavidiel pod vietnamskou vlajkou, ako aj na ryby a produkty rybolovu dovážané do Vietnamu. Na základe tohto posúdenia sa Komisia domnieva, že Vietnam nie je schopný zaručiť, že ryby a produkty rybolovu prichádzajúce na jeho trh a do spracovateľských závodov z jeho prístavov nepochádzajú z NNN rybolovu. Vietnamské orgány neboli schopné preukázať, že majú všetky informácie potrebné na osvedčenie zákonnosti dovážaných a spracovaných produktov určených pre Úniu a jej trh.

               (24)

               Dňa 13. januára 2016 vylodila loď Asian Warrior vo vietnamskom prístave Haifong 179 ton nototénie rodu Dissostichus. Toto plavidlo (známe aj pod názvami Kunlun alebo Taishan) je na zozname Komisie pre ochranu živých antarktických morských zdrojov (CCAMLR) od roku 2013 a od 13. januára 2015 je na fialovom obežníku Interpolu. Podľa informácií od vietnamských orgánov boli úlovky zabavené a umiestnené na trh.

               (25)

               Na základe informácií, ktoré Komisia získala v júni 2017, sa určitý hospodársky subjekt pokúsil uviesť na trh Európskej únie zásielku 320 ton nototénie rodu Dissostichus uskladnenú vo Vietname. Dostupné informácie naznačujú, že tieto produkty boli ulovené v podoblastiach 88.1 a 88.2 oblasti, ktorú spravuje CCMALR, po ukončení rybárskej sezóny na tento druh v daných oblastiach.

               (26)

               Vietnamské orgány neboli schopné poskytnúť dostatočné informácie na preukázanie toho, že prijali všetky potrebné nápravné opatrenia, aby zabránili vstupu nototénie rodu Dissostichus pochádzajúcej z NNN rybolovu na ich územie. Nie je to v súlade s bodom 66 medzinárodného akčného plánu, podľa ktorého by štáty mali prijať v súlade s medzinárodným právom všetky potrebné kroky na zabránenie tomu, aby sa ryby ulovené plavidlami, ktoré príslušné regionálne organizácie pre riadenie rybárstva označili za zúčastnené na NNN rybolove, obchodovali na ich území alebo aby sa naň dovážali.

               (27)

               Navyše posledná návšteva v máji 2017 odhalila, že orgány zodpovedné za rybolov nevykonávajú kontroly produktov rybolovu vylodených z plavidiel pod vlajkou tretích krajín a určených na spracovanie, predaj a/alebo vývoz. Vietnam by teda nebol schopný zaistiť vysledovateľnosť produktov rybolovu a podľa všetkého teda nezohľadňuje bod 71 medzinárodného akčného plánu, v ktorom sa stanovuje, že štáty by mali prijať opatrenia na zvýšenie transparentnosti svojich trhov s cieľom umožniť vysledovateľnosť rýb alebo produktov rybolovu.

               (28)

               Európska agentúra na kontrolu rybárstva (EFCA) preskúmala v rámci príprav na návštevu v máji 2017 vzorku osvedčení o úlovku a vyhlásení o spracovaní, ktoré boli predložené na hraniciach Únie v súvislosti so zásielkami s pôvodom vo Vietname. Vietnamské orgány rybolovu tieto osvedčenia o úlovku a vyhlásenia o spracovaní validovali a potvrdili výlučne na základe informácií, ktoré poskytli príslušné hospodárske subjekty, bez ďalšieho overovania.

               (29)

               Analýza osvedčení o úlovku odhalila viacero nezrovnalostí z hľadiska hmotnosti, druhov, opisu produktu či dátumu validácie, ako aj použitie zastaraných tlačív. Okrem toho zo stretnutí s príslušnými orgánmi počas návštevy v máji 2017 vyplynulo, že pred validáciou osvedčení o úlovku sa komplexne nepreveruje činnosť príslušných rybárskych plavidiel. Spracovanie produktov z úlovkov zdokumentovaných osvedčeniami o úlovku s jednoznačne identifikovateľnými chybami svedčí o tom, že Vietnam nespolupracoval s inými krajinami a regionálnymi organizáciami pre riadenie rybárstva pri prijímaní vhodných trhových opatrení na zabraňovanie NNN rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie v zmysle bodu 68 a 72 medzinárodného akčného plánu.

               (30)

               Pokiaľ ide o vyhlásenia o spracovaní, analýza spomínaná v predošlom odôvodnení spolu s dôkazmi získanými počas návštevy v máji 2017 odhalili, že absentuje kontrola dovozu surových rýb, ako aj konverzné faktory potrebné na overenie toho, či spracovaná hmotnosť vykázaná vývozcom zodpovedá disponibilnej hmotnosti surových rýb a druhu spracovania, ktoré sa v príslušnom spracovateľskom zariadení vykonáva.

               (31)

               Informácie opísané v tomto oddiele preukazujú, že produkty rybolovu spracované vo Vietname alebo obchodované cez Vietnam nie sú v súlade s pravidlami udržateľného postupu po výlove uvedenými v článku 11 kódexu pravidiel FAO. Okrem toho Vietnam nezaviedol pravidlá na zaistenie primeranej spolupráce s tretími vlajkovými štátmi, pokiaľ ide o ryby a produkty rybolovu pochádzajúce z ich rybolovných činností, v súlade s opatreniami zaisťujúcimi transparentnosť a vysledovateľnosť dovážaných produktov z rýb na trhu v súlade s bodmi 67 až 69 a 71 až 72 národného akčného plánu (NPOA–IUU).

               (32)

               Vzhľadom na dôvody uvedené v tomto oddiele a na základe všetkých skutočností, ktoré zhromaždila Komisia, ako aj všetkých vyhlásení príslušných vietnamských orgánov možno podľa článku 31 ods. 3 a ods. 4 písm. a) a b) nariadenia o NNN rybolove konštatovať, že Vietnam si neplní povinnosti, ktoré mu ako vlajkovému, prístavnému, pobrežnému a trhovému štátu vyplývajú z medzinárodného práva, pokiaľ ide o plavidlá vykonávajúce NNN rybolov a NNN rybolov uskutočňovaný alebo podporovaný rybárskymi plavidlami plaviacimi sa pod jeho vlajkou alebo jeho štátnymi príslušníkmi, a že nezabraňuje prístupu produktov rybolovu pochádzajúcich z NNN rybolovu na svoj trh.

         3.2.   Nedostatočná spolupráca a presadzovanie právnych predpisov (článok 31 ods. 5 nariadenia o NNN rybolove)

               (33)

               Podľa článku 31 ods. 5 písm. a) nariadenia o NNN rybolove Komisia zanalyzovala svoju spoluprácu s Vietnamom s cieľom zistiť, či došlo k účinnej spolupráci pri zodpovedaní otázok, poskytovaní spätnej väzby alebo vyšetrovaní záležitosti týkajúcich sa NNN rybolovu a súvisiacich činností.

               (34)

               Hoci vietnamské orgány vo všeobecnosti spolupracovali, odpovedali a poskytovali spätnú väzbu k žiadostiam o informácie, spoľahlivosť a správnosť ich odpovedí negatívne ovplyvnil zastaraný právny rámec, ktorý podľa všetkého nie je v súlade so záväzkami medzinárodného práva, ako aj nedostatočné systémy monitorovania, kontroly a dohľadu opísané v odôvodneniach 42 a 43.

               (35)

               Zákon o rybárstve z roku 2003 neukladá rybárskym plavidlám povinnosť nahlasovať úlovky v rybárskych denníkoch, ani predkladať vyhlásenia o vylodení. V tejto súvislosti si Vietnam neplní povinnosti zabezpečiť ako pobrežný štát optimálne využívanie zdrojov rybolovu vo svojej výhradnej hospodárskej zóne v súlade s vedeckými, environmentálnymi a hospodárskymi faktormi, ako sa stanovuje v článkoch 61 a 62 Dohovoru UNCLOS.

               (36)

               Rybársky zákon z roku 2003 zároveň neupravuje rybolovné činnosti vietnamských plavidiel a jeho štátnych príslušníkov na šírom mori a vo vodách tretích štátov. Pre túto medzeru v pôsobnosti zákona o rybolove z hľadiska rybolovných činností mimo výhradnej hospodárskej zóny Vietnamu nemôžu príslušné orgány zabrániť NNN rybolovu v týchto oblastiach.

               (37)

               Vietnamský právny rámec stanovuje len obmedzené ochranné a riadiace opatrenia v pobrežných vodách. Vnútroštátne pravidlá a kontrolné systémy zavedené na zaistenie súladu s ochrannými a riadiacimi opatreniami sa zdajú nedostatočné. Ide o porušenie článku 61 ods. 2 dohovoru UNCLOS, podľa ktorého majú pobrežné štáty náležitými ochrannými a riadiacimi opatreniami zabezpečiť, aby nadmerný výlov neohrozil zachovanie biologických zdrojov vo výhradnej hospodárskej zóne.

               (38)

               V súlade s článkom 31 ods. 5 písm. b) Komisia preskúmala existujúce vynucovacie opatrenia na zabraňovanie NNN rybolovu, odrádzanie od neho a jeho odstránenie vo Vietname.

               (39)

               Platný sankčný systém vychádza z vyhlášky č. 103/2013/ND-CP o administratívnych sankciách v rybárstve. Vymedzenie činností NNN rybolovu a závažných porušení v zmysle zákona o rybárstve a uvedenej vyhlášky však nie sú v súlade s medzinárodným právom. Výška sankcií zakotvená v právnom rámci teda zjavne nezabezpečuje odrádzajúci účinok sankčného systému a neodráža bod 21 medzinárodného akčného plánu, v ktorom sa štátom odporúča zaistiť dostatočne prísne sankcie za NNN rybolov vykonávaný plavidlami a v maximálnej možnej miere aj štátnymi príslušníkmi, ktorí patria pod ich právomoc, ktoré by páchateľov zbavili výhod plynúcich z takéhoto rybolovu.

               (40)

               Komisia po svojej návšteve v júni 2016 na tieto problémy poukázala a vyzvala vietnamské orgány, aby s ňou v danej veci spolupracovali. Vietnamské orgány napokon v apríli 2017 predložili návrh nového zákona o rybárstve, ktorý by však stále nezabezpečil súlad Vietnamu s jeho medzinárodnými záväzkami.

               (41)

               V súlade s článkom 31 ods. 5 písm. c) Komisia analyzovala rozsah a závažnosť NNN rybolovu vykonávaného plavidlami pod vietnamskou vlajkou alebo rybárskymi plavidlami pôsobiacimi vo vietnamských vodách či prístavoch.

               (42)

               Návštevy Komisie ukázali, že Vietnam nemá k dispozícii potrebné prostriedky na zaistenie primeranej kontroly plavidiel plaviacich sa pod jeho vlajkou vrátane prostriedkov na uistenie sa, že rybolovné činnosti sa nevykonávajú na otvorenom mori a vo vodách tretích štátov. Hoci Vietnam svojim plavidlám nepovoľuje pôsobenie na otvorenom mori a vo vodách tretích štátov, z dostupných dôkazov opísaných v odôvodneniach 14 až 19 vyplýva, že vietnamské plavidlá tieto činnosti napriek tomu vo vodách tretích štátov vykonávajú (4).

               (43)

               Podľa informácií od vietnamských orgánov vietnamská rybárska flotila pozostáva zo 109 000 plavidiel, z čoho 33 000 pôsobí vo výhradnej hospodárskej zóne Vietnamu do 24 námorných míľ od základnej čiary. Vietnamské orgány uznali, že iba 10 % z uvedených 33 000 plavidiel pôsobiacich do 24 námorných míľ od základnej čiary je vybavených systémom monitorovania plavidiel (VMS) a nemajú žiadnu zákonnú povinnosť ho aktivovať. Posledná návšteva strediska monitorovania rybolovu (FMC) v máji 2017 taktiež ukázala, že personál zodpovedný za monitorovanie, kontrolu a dohľad neovládal dostupné nástroje a že sa nevyriešili základné nedostatky, ktoré sa identifikovali už počas predošlej návštevy v júni 2016. Navyše pri sledovaní pomocou systému VMS počas návštevy strediska sa zobrazili dve vietnamské rybárske plavidlá mimo vietnamských vôd, pričom personál strediska priznal, že sa voči nim nepodnikli žiadne kroky. Schopnosť orgánov kontrolovať námorné činnosti ďalej oslabujú nedostatočné požiadavky na rybársky denník, ako aj absencia systému prístavných a námorných inšpekcií v závislosti od rizika.

               (44)

               Skutočnosti uvedené v tomto oddiele naznačujú, že hoci súčasný právny rámec pre rybolov treba zrevidovať na zaistenie súladu vnútroštátnych zákonov s medzinárodnými pravidlami, Vietnam účinne nespolupracoval s Komisiou na zosúladení svojej legislatívy s príslušnými medzinárodnými právnymi nástrojmi. Z toho vyplýva porušenie článku 94 dohovoru UNCLOS, v ktorom sa od vlajkového štátu žiada, aby vykonával právomoc podľa svojho vnútroštátneho práva nad každou loďou plaviacou sa pod jeho vlajkou, ako aj nad jej kapitánom, dôstojníkmi a posádkou. Zároveň sa zdá, že Vietnam nezohľadňuje odporúčania uvedené v bode 24 medzinárodného akčného plánu, v ktorom sa vlajkovým štátom odporúča zabezpečiť úplné a účinné monitorovanie a kontrolu rybolovu a dohľad nad ním, a to od samotného lovu cez vylodenie až po konečné miesto určenia, okrem iného používaním systému monitorovania plavidiel (VMS) na palube rybárskych plavidiel v súlade s príslušnými vnútroštátnymi, regionálnymi a medzinárodnými normami.

               (45)

               Vzhľadom na dôvody uvedené v tomto oddiele a na základe všetkých skutočností zistených Komisiou, ako aj všetkých vyhlásení vietnamských orgánov, možno podľa článku 31 ods. 3 a 5 nariadenia o NNN rybolove konštatovať, že Vietnam si neplní záväzky, ktoré mu vyplývajú z medzinárodného práva v oblasti spolupráce a presadzovania právnych predpisov.

         3.3.   Nedodržiavanie medzinárodných dohôd (článok 31 ods. 6 nariadenia o NNN rybolove)

               (46)

               V súlade s článkom 31 ods. 6 písm. a) a b) nariadenia o NNN rybolove Komisia analyzovala ratifikáciu alebo účasť Vietnamu na príslušných medzinárodných dohodách o rybolove, ako aj jeho štatút ako zmluvnej strany regionálnych organizácií pre riadenie rybárstva alebo jeho súhlas s uplatňovaním nimi prijatých opatrení.

               (47)

               Vietnam ratifikoval dohovor UNCLOS v roku 1994 a je spolupracujúcim nečlenom komisie WCPFC.

               (48)

               Okrem dohovoru UNCLOS Vietnam neratifikoval žiadne ďalšie medzinárodné právne nástroje týkajúce sa riadenia rybolovu. Úroveň uplatňovania medzinárodných nástrojov Vietnamom nie je v súlade s odporúčaniami bodu 11 medzinárodného akčného plánu, kde sa štátom odporúča, aby prioritne ratifikovali, prijali alebo pristúpili k dohode Organizácie Spojených národov o uplatňovaní ustanovení dohovoru UNCLOS o ochrane a využívaní transzonálnych populácií rýb a populácií rýb migrujúcich na veľké vzdialenosti (ďalej len „dohoda UNFSA“) a dohody FAO o dodržiavaní opatrení. Je zároveň v rozpore s bodom 14 medzinárodného akčného plánu, v ktorom sa stanovuje, že štáty by mali plne a účinne uplatňovať kódex pravidiel a s ním súvisiace medzinárodné akčné plány.

               (49)

               Vietnam neratifikoval dohodu FAO o opatreniach prístavných štátov z roku 2009. To zároveň znamená, že ako sa podrobne opisuje v odôvodnení 27, Vietnam neprijal žiadne opatrenia kontroly prístavov zamerané na vylodenia zo zahraničných rybárskych plavidiel, a to aj napriek významu rýb a produktov rybolovu dovážaných do tejto krajiny na spracovanie.

               (50)

               Vietnamský právny rámec a opatrenia na presadzovanie sú podľa všetkého v rozpore aj so základnými požiadavkami článku 62 a článkov 117 až 119 dohovoru UNCLOS o optimálnom využívaní biologických zdrojov, povinnostiach štátov prijímať vnútroštátne opatrenia na ochranu biologických zdrojov na šírom mori, povinnosti vzájomnej spolupráce pri ochrane biologických zdrojov a hospodárení s nimi a povinnosti ochrany biologických zdrojov na šírom mori.

               (51)

               V súlade s článkom 31 ods. 6 písm. c) Komisia analyzovala, či Vietnam mohol byť zúčastnený na konaní alebo opomenutí, ktoré mohlo oslabiť účinnosť platných zákonov, iných právnych predpisov alebo medzinárodných ochranných a riadiacich opatrení.

               (52)

               Komisia podotýka, že komisia CCAMLR na svojom výročnom zasadnutí označila Vietnam za nezmluvnú stranu, ktorá je potenciálne zapojená do lovu nototénie, jej vyloďovania a/alebo obchodu s ňou, ale nespolupracuje na systéme dokumentácie výlovu zavedenom v roku 2000 na účely sledovania týchto druhov z miesta vylodenia počas celého obchodného cyklu.

               (53)

               Vzhľadom na dôvody uvedené v tomto oddiele a na základe všetkých faktov, ktoré Komisia zhromaždila, ako aj všetkých vyhlásení Vietnamu možno podľa článku 31 ods. 3 a 6 nariadenia o NNN rybolove konštatovať, že Vietnam si neplní záväzky, ktoré mu vyplývajú z medzinárodného práva, pokiaľ ide o medzinárodné pravidlá, právne predpisy a ochranné a riadiace opatrenia.

         3.4.   Osobitné prekážky rozvojových krajín (článok 31 ods. 7 nariadenia o NNN rybolove)

               (54)

               Podľa indexu ľudského rozvoja Organizácie Spojených národov (UNHDI) (5) sa Vietnam v roku 2015 považoval za krajinu so stredným ľudským rozvojom (115. miesto zo 188 krajín).

               (55)

               Vzhľadom na uvedené umiestnenie v rebríčku UNHDI a zistenia návštev v rokoch 2012 až 2017 nič nenasvedčuje tomu, že by neschopnosť Vietnamu plniť si povinnosti podľa medzinárodného práva bol zapríčinená nízkym stupňom rozvoja. Neexistujú žiadne konkrétne dôkazy, na základe ktorých by bolo možné nedostatky právneho rámca a systémov monitorovania, kontroly, dohľadu a vysledovateľnosti uviesť do súvisu s nedostatočnou kapacitou a infraštruktúrou. Na žiadosť Vietnamu o podporu pri revízii právneho rámca v oblasti rybolovu z mája 2017 reagovala Komisia kladne.

               (56)

               Vzhľadom na dôvody uvedené v tomto oddiele a na základe všetkých faktov zistených Komisiou, ako aj všetkých vyhlásení uvedenej krajiny možno podľa článku 31 ods. 7 nariadenia o NNN rybolove konštatovať, že stupeň rozvoja a celková úroveň uplatňovania záväzkov zo strany Vietnamu v oblasti riadenia rybárstva nie sú oslabené úrovňou jeho rozvoja.

         4.   ZÁVERY TÝKAJÚCE MOŽNEJ IDENTIFIKÁCIE TRETEJ KRAJINY AKO NESPOLUPRACUJÚCEJ

               (57)

               So zreteľom na dosiahnuté závery v súvislosti s neschopnosťou Vietnamu plniť si záväzky, ktoré mu ako vlajkovému, prístavnému, pobrežnému alebo trhovému štátu vyplývajú z medzinárodného práva, a prijať opatrenia na zabraňovanie NNN rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstraňovanie, by sa malo Vietnamu zaslať oznámenie v súlade s článkom 32 nariadenia o NNN rybolove o možnosti jeho identifikácie ako krajiny, ktorú Komisia považuje za nespolupracujúcu tretiu krajinu v boji proti NNN rybolovu.

               (58)

               Komisia by takisto mala voči Vietnamu podniknúť všetky kroky uvedené v článku 32 nariadenia o NNN rybolove. V záujme riadneho úradného postupu je potrebné stanoviť lehotu, v rámci ktorej môže uvedená krajina na oznámenie písomne odpovedať a danú situáciu napraviť.

               (59)

               V oznámení určenom Vietnamu o možnosti jeho identifikácie ako krajiny, ktorú Komisia považuje za nespolupracujúcu tretiu krajinu na účely tohto rozhodnutia, sa nevylučuje ani z neho automaticky nevyplýva žiadne z následných opatrení prijatých Komisiou alebo Radou na účely identifikácie nespolupracujúcich krajín a zostavenia ich zoznamu,

         ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článok
   Vietnamu sa oznamuje, že ho Komisia môže identifikovať ako nespolupracujúcu tretiu krajinu v boji proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu.

      V Bruseli 23. októbra 2017

            Za Komisiu

         Karmenu VELLA

            člen Komisie

      (1)  Ú. v. EÚ L 286, 29.10.2008, s. 1.

      (2)  https://treaties.un.org/

      (3)  Medzinárodný akčný plán na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, odrádzanie od neho a jeho odstraňovanie, Organizácia OSN pre výživu a poľnohospodárstvo, 2001.

      (4)  Tichomorské médiá sa už problematike nezákonnej činnosti tzv. vietnamských „modrých lodí“ intenzívne venovali:
   https://www.undercurrentnews.com/2016/03/29/australia-captures-vietnamese-vessels-suspected-of-iuu/
   http://news.nationalpost.com/news/world/tiny-island-nation-of-palau-very-publicly-burns-vietnamese-boats-caught-fishing-illegally
   http://www.themalaymailonline.com/malaysia/article/mmea-detains-vietnamese-fishermen-for-illegal-fishing#UEtd7edz4ez9lRch.97
   https://www.solomonstarnews.com/news/national/12655-blue-boats-seized
   http://e.vnexpress.net/news/news/malaysia-detains-another-40-vietnamese-for-illegal-fishing-3616922.html

      (5)  Zdroj informácií: http://hdr.undp.org/en/data.


title: Rozhodnutie Rady (EÚ) 2017/1937 z 11. júla 2017 o podpise, v mene Európskej únie, a predbežnom vykonávaní Zmluvy o založení Dopravného spoločenstva

text:
                  27.10.2017

                  SK

                  Úradný vestník Európskej únie

                  L 278/1

            ROZHODNUTIE RADY (EÚ) 2017/1937
      z 11. júla 2017
      o podpise, v mene Európskej únie, a predbežnom vykonávaní Zmluvy o založení Dopravného spoločenstva
      RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä jej článok 91 a článok 100 ods. 2 v spojení s článkom 218 ods. 5,
      so zreteľom na návrh Európskej komisie,
      keďže:

                  (1)

                  Rada poverila 12. júna 2008 a 9. októbra 2009 Komisiu, aby začala rokovania v mene Únie s Albánskou republikou, Bosnou a Hercegovinou, bývalou Juhoslovanskou republikou Macedónsko, Kosovom (*1), Čiernou Horou a Srbskou republikou (ďalej len „juhovýchodoeurópske strany“) o zmluve o založení Dopravného spoločenstva.

                  (2)

                  Uvedené rokovania boli úspešne ukončené parafovaním Zmluvy o založení Dopravného spoločenstva (ďalej len „Zmluva o Dopravnom spoločenstve“) zo strany všetkých zmluvných strán.

                  (3)

                  Zmluvou o Dopravnom spoločenstve sa podporuje rozvoj dopravy medzi Úniou a juhovýchodoeurópskymi stranami na základe ustanovení acquis Únie.

                  (4)

                  Podpisom Zmluvy o Dopravnom spoločenstve nie je dotknutá pozícia členských štátov o statuse Kosova, o ktorej rozhodnú v súlade s ich vnútroštátnou praxou a medzinárodným právom. Žiaden z pojmov, žiadne znenie alebo žiadne vymedzenia pojmov použité v tomto rozhodnutí alebo v Zmluve o Dopravnom spoločenstve vrátane príloh a protokolov k nej nepredstavujú uznanie Kosova ako nezávislého štátu Úniou ani jednotlivými členskými štátmi, ktoré Kosovo ako nezávislý štát neuznali.

                  (5)

                  Na predkladanie dokumentov vydaných orgánmi Kosova podľa Zmluvy o Dopravnom spoločenstve sa môžu uplatňovať vnútorné postupy členských štátov.

                  (6)

                  Zmluva o Dopravnom spoločenstve by sa mala podpísať.

                  (7)

                  Aby sa mohli prínosy Zmluvy o Dopravnom spoločenstve využívať čo najskôr, mala by sa vykonávať predbežne do ukončenia postupov potrebných na jej nadobudnutie platnosti,

            PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
      Článok 1
      Týmto sa v mene Európskej únie schvaľuje podpis Zmluvy o Dopravnom spoločenstve s výhradou jej uzavretia.
      Text Zmluvy o Dopravnom spoločenstve je pripojený k tomuto rozhodnutiu.
      Článok 2
      Týmto sa predseda Rady poveruje určiť osobu(-y) splnomocnenú(-é) podpísať Zmluvu o Dopravnom spoločenstve v mene Únie.
      Článok 3
      Zmluva o Dopravnom spoločenstve sa predbežne vykonáva v súlade s jej článkom 41 ods. 3 od dátumu jej podpisu až do nadobudnutia jej platnosti.
      Článok 4
      Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

         V Bruseli 11. júla 2017

               Za Radu

               predseda

            M. MAASIKAS

         (*1)  Týmto označením nie sú dotknuté pozície k štatútu a označenie je v súlade s rezolúciou BR OSN č. 1244 (1999) a so stanoviskom Medzinárodného súdneho dvora k vyhláseniu nezávislosti Kosova.


title: Rozhodnutie Dozorného úradu EZVO č. 204/16/COL z 23. novembra 2016 o údajnej neoprávnenej štátnej pomoci udelenej bankám Íslandsbanki hf. a Arion Bank hf. prostredníctvom dohôd o úveroch s údajne zvýhodnenými podmienkami (Island) [2017/1950]

text:
                  26.10.2017

                  SK

                  Úradný vestník Európskej únie

                  L 276/64

            ROZHODNUTIE DOZORNÉHO ÚRADU EZVO
      č. 204/16/COL
      z 23. novembra 2016
      o údajnej neoprávnenej štátnej pomoci udelenej bankám Íslandsbanki hf. a Arion Bank hf. prostredníctvom dohôd o úveroch s údajne zvýhodnenými podmienkami (Island) [2017/1950]
      DOZORNÝ ÚRAD EZVO („dozorný úrad“),
      SO ZRETEĽOM na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore (ďalej len „Dohoda o EHP“), a najmä na jej článok 61 a na jej protokol 26,
      SO ZRETEĽOM na Dohodu medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu (ďalej len „Dohoda o dozore a súde“), a najmä na jej článok 24,
      SO ZRETEĽOM na protokol 3 k Dohode o dozore a súde (ďalej len „protokol 3“), a najmä na jeho článok 7 ods. 2 a článok 13 časti II,
      PO vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky a po zohľadnení týchto pripomienok,
      keďže:
      I.   SKUTOČNOSTI

      1.   POSTUP

                  (1)

                  Dozornému úradu bola 23. septembra 2013 doručená sťažnosť, podľa ktorej bola údajne bankám Íslandsbanki hf. (ďalej len „ISB“) a Arion Bank hf. (ďalej len „Arion“) udelená neoprávnená štátna pomoc prostredníctvom dlhodobého financovania s výhodnými úrokovými sadzbami od Centrálnej banky Islandu (ďalej len „CBI“) (1).

                  (2)

                  Listom z 23. októbra 2013 dozorný úrad zaslal islandským orgánom žiadosť o informácie (2), na ktorú islandské orgány odpovedali 17. januára 2014 (3). Vec bola následne prerokovaná na zasadnutí medzi zástupcami dozorného úradu a islandskými orgánmi v Reykjavíku v máji 2014. Na rokovania nadväzoval list z 5. júna 2014 (4). Vec bola znovu prerokovaná na zasadnutí medzi zástupcami dozorného úradu a islandskými orgánmi vrátane zástupcu z CBI v Reykjavíku vo februári 2015. Na tieto rokovania nadväzoval list z 24. februára 2015 (5), na ktorý islandské orgány odpovedali 1. apríla 2015 (6).

                  (3)

                  Rozhodnutím č. 208/15/COL z 20. mája 2015 dozorný úrad začal formálne vyšetrovacie konanie údajnej neoprávnenej štátnej pomoci udelenej bankám ISB a Arion prostredníctvom dohôd o transformácii úveru s údajne zvýhodnenými podmienkami. V liste z 28. augusta 2015 (7) islandské orgány vyjadrili pripomienky k rozhodnutiu dozorného úradu. V ten istý deň boli dozornému úradu doručené aj pripomienky od jedného z údajných dvoch príjemcov, t. j. od banky Arion (8).

                  (4)

                  Rozhodnutie o začatí formálneho vyšetrovacieho konania bolo 24. septembra 2015 uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie a v jeho dodatku EHP (9). V liste z 5. októbra 2015 CBI predložila pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania (10).

                  (5)

                  Listom zo 14. júna 2016 si dozorný úrad vyžiadal ďalšie informácie od CBI a bánk ISB a Arion (11). Islandské orgány poskytli požadované informácie listom z 20. septembra 2016 (12).

            2.   OPIS OPATRENÍ

      2.1.   SÚVISLOSTI

                  (6)

                  Predmetné opatrenia sú spojené s poskytovaním lombardných úverov a požičiavaním cenných papierov od CBI. CBI ako centrálna banka a veriteľ poslednej inštancie a v súlade s menovou politikou ostatných centrálnych bánk poskytuje finančným spoločnostiam krátkodobé úverové nástroje vo forme lombardných úverov v súlade s príslušnými pravidlami CBI, ktoré vydala pre túto oblasť. Finančné inštitúcie majú možnosť požiadať o jednodňové úvery alebo sedemdňové úvery na základe zábezpeky, ktorý CBI posúdi ako prípustnú.

                  (7)

                  V rokoch 2007 a 2008 sa lombardné úvery výrazne zvýšili a CBI sa stala hlavným zdrojom likvidity finančných spoločností. Lombardné úvery dosiahli svoj vrchol 1. októbra 2008, keď CBI poskytla finančným inštitúciám úvery vo výške 520 miliárd ISK, tesne pred kolapsom bánk. Z toho dôvodu v čase kolapsu troch islandských komerčných bánk (Landsbankinn, Glitnir a Kaupthing) v októbri 2008 disponovala CBI značným objemom pohľadávok voči týmto domácim finančným spoločnostiam, ktoré boli zabezpečené rôznymi druhmi zábezpek. V tom čase malo takmer 42 % zábezpek pre úverové mechanizmy CBI formu cenných papierov zaručených ministerstvom financií alebo cenných papierov zabezpečených aktívami a približne 58 % podkladových zábezpek tvorili dlhopisy vydané bankami Glitnir, Kaupthing a Landsbankinn (13).

            2.2.   DOHODA O ÚVERE UZAVRETÁ S BANKOU ISB

                  (8)

                  Po kolapse banky Glitnir v roku 2008 sa pohľadávky CBI stali splatnými a CBI sa stala veriteľom banky neschopnej ďalšej činnosti. Na základe rozhodnutia orgánu pre dohľad nad finančným trhom (ďalej len „FME“) v októbri 2008 boli v zásade všetky domáce aktíva a pasíva (okrem niektorých vylúčených aktív a pasív) banky Glitnir prevedené na banku ISB vrátane nevyrovnaných záväzkov banky Glitnir voči CBI, ktoré dosahovali približne 55,6 miliardy ISK, pričom nepriamo sa previedlo aj vlastníctvo podkladovej zábezpeky (portfólia hypotekárnych úverov) (14).

                  (9)

                  Keďže dlh v CBI spočíval v krátkodobom lombardnom úvere, okamžité splatenie by malo vážny vplyv na stav likvidity banky ISB a mohlo by ohroziť jej reštrukturalizáciu. Podľa CBI by pre ňu bolo alternatívou inkasovať dlh, čo by znamenalo, že CBI by ostalo portfólio hypotekárnych úverov. Pre centrálnu banku by bolo jeho spravovanie zložité. Ani predaj portfólia hypotekárnych úverov sa v tom čase nepovažoval za možnosť vzhľadom na finančnú krízu a veľmi málo potenciálnych kupujúcich na trhu.

                  (10)

                  Z toho dôvodu sa banka ISB snažila znovu rokovať o dlhu s CBI s cieľom jeho transformácie na dlhodobý dlh s primeraným profilom odpisovania, aby sa predišlo ďalšiemu negatívnemu vplyvu na stav likvidity banky ISB. Po rokovaniach medzi bankou ISB a CBI sa 11. septembra 2009 dospelo k dohode, na základe ktorej banka ISB vydala samostatný dlhopis pre CBI vo výške 55,6 miliardy ISK. Dlhopis bol zaistený aktívami toho istého, alebo podobného, portfólia hypotekárnych úverov ako kryté dlhopisy, ktoré v minulosti vydala banka Glitnir. Dlhopis je nadmerne zabezpečený s pomerom výšky úveru k hodnote zabezpečenia („ukazovateľ LTV“) 70 % (15). Splatnosť dlhopisu je desať rokov s úrokovou sadzbou 4,5 %, s prepojením na CPI (t. j. indexovaný spotrebiteľskými cenami).

            2.3.   DOHODA O ÚVERE UZAVRETÁ S BANKOU ARION

                  (11)

                  V októbri 2008 bolo jasné, že banka Kaupthing sa už nedá zachrániť a FME preto prevzal činnosti banky. V súlade so zákonom č. 125/2008 o oprávnení výplat zo štátnej pokladnice v dôsledku nezvyčajných okolností na finančnom trhu atď. („núdzový zákon“), ktorý bol schválený 6. októbra 2008, FME rozhodol, že banku Kaupthing rozdelí na starú a novú banku. Nová banka, z ktorej sa neskôr stala banka Arion, v zásade prevzala väčšinu domácich aktív a pasív. Zabezpečené záväzky voči CBI a príslušná zábezpeka vrátane portfólia úverov na bývanie sa však nepreviedli (16). Stará banka bola umiestnená pod dohľad výboru na riešenie problémov a neskôr sa stala predmetom postupov likvidácie s cieľom uzavrieť nakoniec všetky činnosti.

                  (12)

                  Banka Kaupthing, vláda a banka Arion dospeli 3. septembra 2009 k dohode týkajúcej sa kapitalizácie banky Arion a základu pre kompenzáciu od banky Kaupthing pre banku Arion („dohoda o kapitalizácii banky Kaupthing“). Podľa tejto dohody mala banka Kaupthing možnosť získať kontrolu nad bankou Arion upísaním nového akciového kapitálu a mala zaplatiť za tento nový akciový kapitál vlastnými aktívami starej banky (t. j. aktívami, ktoré neboli prevedené na základe už opísaného rozhodnutia FME).

                  (13)

                  Predtým, ako sa mohla banka Kaupthing rozhodnúť, či nadobudne kontrolný podiel v banke Arion, bolo potrebné dospieť k dohode s CBI o urovnaní nesplatených pohľadávok, keďže niektoré z aktív, ktoré by potrebovala na zaplatenie nového akciového kapitálu, boli použité ako zábezpeka úverov, ktoré CBI poskytla banke Kaupthing, vrátane portfólia úverov na bývanie. Z toho dôvodu 30. novembra 2009 uzatvorilo ministerstvo financií, CBI a výbor na riešenie problémov banky Kaupthing dohodu o vyrovnaní pohľadávok CBI voči banke Kaupthing („dohoda o vyrovnaní“). Vyrovnanie jednodňových úverov bolo predmetom článku 3 dohody o vyrovnaní a v ňom sa zmluvné strany dohodli, že banka Arion prevezme dlh banky Kaupthing voči CBI emisiou dlhopisu vo výške približne […] (*1) miliárd ISK, v osobitnej forme pripojenej k dohode ako príloha II, pričom CBI zato prevedie portfólio úverov na bývanie na banku Arion.

                  (14)

                  Banka Arion a CBI uzavreli 22. januára 2010 dohodu o úvere, ktorá podľa CBI a banky Arion predstavovala formálne vykonanie článku 3 dohody o vyrovnaní a dohody o kapitalizácii, t. j. keď sa veritelia banky Kaupthing stali majiteľmi banky Arion. Dohodou o úvere sa nahradil už uvedený dlhopis. V dohode o úvere sa v zásade zohľadnili podmienky dlhopisu s tou výnimkou, že suma istiny dohody o úvere bola denominovaná v EUR, USD a CHF, nie v ISK. Táto zmena v denominácii meny bola v súlade so zmluvnými podmienkami dohody o vyrovnaní, v ktorej sa stanovovalo, že napriek denominácii istiny by banka Arion mala platiť úrok a splátky v cudzích menách v rozsahu, v ktorom bola banka schopná tak urobiť. V dohode o vyrovnaní sa takisto stanovovalo, že ak by banka Arion nebola schopná platiť v cudzích menách a chcela by namiesto toho platiť v ISK, musela by predložiť CBI písomnú žiadosť s odôvodnením.

                  (15)

                  V dohode o úvere bol stanovený úver so sedemročnou splatnosťou s možnosťou predĺženia o dve trojročné obdobia v hodnote […] miliónov EUR, […] miliónov USD a […] miliónov CHF. Banke Arion bolo dovolené zmeniť kombináciu mien, v ktorých sa mal splácať dlh. Splatný úrok bol EURIBOR/LIBOR + 300 bázických bodov. Portfólio úverov na bývanie banky Arion slúžilo ako zábezpeka pre CBI.

            3.   SŤAŽNOSŤ

                  (16)

                  Podľa sťažovateľa neboli dohody o úveroch uzavreté medzi bankami ISB a Arion a CBI posúdené v rozhodnutiach dozorného úradu, ktorými sa schvaľovala reštrukturalizačná pomoc pre banky ISB a Arion (17). Keďže opatrenia neboli v týchto prípadoch riešené, sťažovateľ považuje za dôležité získať od dozorného úradu stanovisko k i) zlučiteľnosti týchto ďalších opatrení údajnej pomoci s dohodou o EHP a ii) dôsledkom neoznámenia týchto opatrení zo strany islandských orgánov.

                  (17)

                  Sťažovateľ tvrdí, že v čase, keď CBI uzatvorila dohody o úveroch s bankami Arion a ISB, iným bankám na Islande nebola poskytnutá príležitosť získať takéto financovanie od CBI alebo iných vládnych agentúr. Sťažovateľ preto tvrdí, že pomoc bola selektívna, pretože bola poskytnutá výhradne určitým finančným inštitúciám konkurujúcim si na islandskom bankovom trhu. Podľa sťažovateľa poskytnutím úveru banke ISB sa tejto banke poskytla štátna pomoc s cieľom predísť vymáhaniu emisie krytého dlhopisu zo strany CBI a v prípade banky Arion bol poskytnutý úver na zabezpečenie primeranej rovnováhy menového rizika banky. Sťažovateľ uvádza, že iné finančné inštitúcie, ktoré nedostali takúto pomoc, boli nútené predávať aktíva na trhoch, ktoré zvýhodňovali kupujúcich.

                  (18)

                  Podľa sťažovateľa sa dohodami o úveroch poskytla bankám ISB a Arion jasná výhoda vo forme dlhodobého financovania so zvýhodnenými úrokovými sadzbami nižšími ako trhové sadzby, ktoré neboli dostupné pre iných účastníkov trhu. Podľa sťažovateľa by žiadny súkromný investor v takom turbulentnom období na finančných trhoch takéto dohody neuzavrel. Sťažovateľ na odôvodnenie svojho tvrdenia, že úrokové sadzby boli v danom čase nižšie ako trhové sadzby, predložil rozpätia pre swapy na kreditné zlyhanie („CDS“) islandskej vlády v roku 2009 a úrokové sadzby v roku 2009 týkajúce sa dlhopisov HFF150224 a HFF150434 emitovaných islandským fondom na financovanie bývania („HFF“). Sťažovateľ trvá na tom, že opatreniami sa posilnili banky ISB a Arion na bankovom trhu a ovplyvnili tak postavenie ostatných účastníkov trhu.

                  (19)

                  Nakoniec, sťažovateľ tvrdí, že reštrukturalizačné plány bánk ISB a Arion, ktoré realizovala islandská vláda a ktoré dozorný úrad považoval za zlučiteľnú pomoc podľa článku 61 ods. 3 písm. b) Dohody o EHP, boli dostatočné na nápravu poruchy fungovania islandského hospodárstva. Podľa sťažovateľa dodatočné opatrenia pomoci realizované prostredníctvom už uvedených dohôd neboli nevyhnutné, vhodné ani primerané na obnovenie islandského bankového systému, a preto predstavujú nezlučiteľnú štátnu pomoc.

            4.   DÔVODY NA ZAČATIE FORMÁLNEHO VYŠETROVACIEHO KONANIA

                  (20)

                  V rozhodnutí č. 208/15/COL dozorný úrad predbežne posúdil, či by krátkodobé úvery, ktoré CBI poskytla bankám Glitnir a Kaupthing, ako aj dohody o úveroch uzavreté medzi CBI a bankou Arion, ako aj bankou ISB mohli predstavovať štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, a ak áno, či by bolo možné považovať štátnu pomoc za zlučiteľnú s fungovaním Dohody o EHP.

                  (21)

                  Pokiaľ ide o krátkodobé lombardné úvery od CBI bankám a iným finančným inštitúciám, dozorný úrad zistil, že boli splnené podmienky stanovené v bankových usmerneniach (18) týkajúce sa pomoci na zabezpečenie likvidity a nástrojov centrálnych bánk. V súlade s tým dozorný úrad dospel k záveru, že krátkodobé úvery, ktoré CBI poskytovala bankám Glitnir a Kaupthing, nepredstavujú štátnu pomoc.

                  (22)

                  So zreteľom na dohody o úveroch uzavreté medzi CBI a bankami Arion aj ISB s údajne zvýhodnenými podmienkami však dozorný úrad dospel k predbežnému záveru, že nemožno vylúčiť, že tieto opatrenia predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP. V rozhodnutí č. 208/15/COL boli identifikované tieto aspekty:

                              i)

                              Dozorný úrad uviedol, že verejnú podporu poskytnutú centrálnou bankou možno vnímať ako pripísateľnú štátu, a preto predstavuje presun štátnych zdrojov.

                              ii)

                              Dozorný úrad vyjadril pochybnosti o tom, či sú posudzované opatrenia v súlade so správaním súkromného veriteľa nachádzajúceho sa v podobnej právnej a skutkovej situácii. Z predbežného posúdenia dozorného úradu teda vyplynulo, že nie je možné vylúčiť hospodársku výhodu v prospech bánk ISB a Arion.

                              iii)

                              Keďže neboli poskytnuté dôkazy, ktorými by sa preukázalo, že údajne zvýhodnené dohody o úveroch boli sprístupnené všetkým podnikom v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii, v akej sa nachádzali banky ISB a Arion, predbežné stanovisko dozorného úradu bolo, že opatrenia sa zdali byť selektívne.

                              iv)

                              Na záver, dozorný úrad uviedol, že aj keď banky ISB a Arion v súčasnosti pôsobia prevažne na islandskom trhu, sú zapojené do poskytovania finančných služieb, ktoré sú úplne otvorené pre hospodársku súťaž a obchod v rámci EHP. Podľa predbežného názoru dozorného úradu preto dané opatrenie mohlo narúšať hospodársku súťaž a mať vplyv na obchod v rámci EHP.

                  (23)

                  Podľa dozorného úradu bolo potrebné poskytnúť ďalšie dôkazy, aby mohol určiť, či by sa podmienky poskytovania úverov mohli považovať za zlučiteľné s Dohodou o EHP.

                  (24)

                  V dôsledku toho mal na základe predbežného posúdenia dozorný úrad pochybnosti, či predmetné opatrenia, a najmä podmienky poskytovania úverov predstavujú štátnu pomoc, a ak áno, či by bolo možné považovať ich za zlučiteľné s fungovaním Dohody o EHP.

            5.   PRIPOMIENKY CBI

      5.1.   VŠEOBECNE

                  (25)

                  CBI konštatuje, že reštrukturalizáciou islandského finančného systému, jeho právnym základom a jej realizáciou vládou sa dozorný úrad už zaoberal okrem iného v rozhodnutiach o reštrukturalizačnej pomoci pre banky ISB a Arion. Podľa CBI nie je logické, aby sa v tomto prípade prešetrovali opatrenia bez ich súvislostí a aby sa posudzovali ako samostatné nástroje.

                  (26)

                  Podľa CBI je nerealistické, aby centrálna banka vymáhala takú zábezpeku, akou bola predmetná zábezpeka v prípade bánk Kaupthing (Arion) a ISB. Privlastnením zábezpeky by CBI prevzala úlohu komerčnej banky s jedným z najväčších portfólií úverov na bývanie na Islande. Táto skutočnosť by bola v rozpore s jej úlohou centrálnej banky. Existovalo aj dôležité riziko destabilizácie činností bánk Arion a ISB, čím by sa ohrozila finančná stabilita. Dozorný úrad musí mať na pamäti, že CBI má zákonný záväzok podporovať finančnú stabilitu. Ak by si CBI uplatnila svoju pohľadávku voči banke ISB, likvidita banky ISB sa považovala za príliš slabú na prevádzkovanie zdravej banky a v dôsledku toho by CBI nemohla vymáhať svoju pohľadávku v celom rozsahu.

                  (27)

                  CBI konštatuje, že v usmerneniach o bankovníctve sa, žiaľ nerieši, čo sa stane, keď pohľadávky vyplývajúce z operácií menovej politiky zlyhajú a centrálna banka je nútená podniknúť kroky na uplatnenie pohľadávok a privlastnenie aktív zábezpeky. CBI tvrdí, že konverzia pohľadávok CBI na dohody o úveroch by sa mala považovať za normálne pokračovanie opatrení veriteľov, ktorých cieľom je maximalizovať vymáhanie pohľadávok pochádzajúcich z krátkodobých úverov, a nie ako nové financovanie poskytnuté bankám Arion a ISB.

            5.2.   EXISTENCIA ŠTÁTNEJ POMOCI

                  (28)

                  So zreteľom na to, či sa dohodami o úveroch priznala výhoda bankám, CBI najprv uvádza, že počiatočné oneskorenie platieb nepredstavovalo štátnu pomoc vzhľadom na výnimočné okolnosti prevládajúce na Islande po kolapse bankového systému v októbri 2008. Vyrovnanie platieb s bankou ISB v septembri 2009 a s bankou Kaupthing v novembri 2009 nemožno podľa CBI považovať za oneskorenie, pretože Island prechádzal komplexnou bankovou reštrukturalizáciou s pomocou MMF a existovala vysoká miera neistoty týkajúca sa ocenenia aktív bánk.

                  (29)

                  CBI zdôrazňuje, že má zákonnú povinnosť zachovávať finančnú stabilitu a dohliadať nad devízovými zostatkami úverových inštitúcií. Z toho dôvodu mala CBI zákonnú povinnosť riešiť závažnú situáciu, ktorá vtedy nastala. Uzatvorenie dohôd o úveroch bolo najlepším racionálnym ekonomickým rozhodnutím za týchto okolností. CBI upozorňuje, že by bolo nielen v rozpore s jej úlohou centrálnej banky privlastniť si zábezpeku, ale v konečnom dôsledku by v dôsledku toho CBI vymohla menej z krátkodobého dlhu.

                  (30)

                  Okrem toho podľa CBI boli podmienky dohôd o úveroch, t. j. úrokové sadzby a zábezpeka, výhodné pre CBI. CBI sa odvoláva na dostupné informácie o emitovaných nástrojoch po celom svete a aj na podmienky iných nástrojov, o ktorých strany uzavreli zmluvu v tom čase (banka Arion, banka ISB, CBI, iné domáce finančné inštitúcie a štát) (19). Z toho dôvodu boli podľa CBI podmienky dohôd o úveroch v oboch prípadoch v úplnom súlade s normálnymi trhovými podmienkami v tom čase, a preto v úplnom súlade so zásadou investora v trhovom hospodárstve.

                  (31)

                  Pokiaľ ide o to, či boli tieto dohody o úveroch selektívne, CBI tvrdí, že so všetkými podnikmi v porovnateľnej právnej a skutkovej situácii sa zaobchádzalo rovnako. V tomto smere CBI konštatuje, že Straumur, súkromná islandská investičná banka, takisto uzavrela dohodu s CBI o vyrovnaní svojho krátkodobého dlhu (20). Okrem toho podľa CBI banka MP Bank nebola v podobnej skutkovej alebo právnej situácii, pretože jej krátkodobé dlhy neboli zabezpečené aktívami porovnateľnými s portfóliom úverov na bývanie, ale s verejnými cennými papiermi, ako sú štátne nástroje a podobné bezpečné nástroje, t. j. jednoducho obchodovateľné aktíva so stanovenou cenou, s ktorými nie sú spojené náklady na privlastnenie. Z toho dôvodu CBI odmieta tvrdenie, že iným bankám na Islande nebola poskytnutá príležitosť získať takéto financovanie od CBI alebo iných vládnych agentúr.

                  (32)

                  Na záver CBI konštatuje, že dozorný úrad musí zohľadniť, že počas obdobia uzatvorenia dohôd o úveroch de facto neexistovala hospodárska súťaž medzi islandskými finančnými spoločnosťami a inými finančnými spoločnosťami v EHP. V novembri 2008 islandský parlament prijal zákon č. 134/2008, ktorým sa menil devízový zákon č. 87/1992, ktorým sa ukladali obmedzenia cezhraničných kapitálových pohybov a s tým súvisiacich devízových transakcií, na základe čoho nebolo možné, aby zahraničné finančné subjekty konkurovali na islandskom trhu (21). Z toho dôvodu CBI tvrdí, že opatrenia nemohli narušiť hospodársku súťaž a ovplyvniť obchod medzi zmluvnými stranami Dohody o EHP.

                  (33)

                  Na základe uvedeného CBI konštatuje, že uzatvorenie dohôd o úveroch nemôže predstavovať štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.

            5.3.   ZLUČITEĽNOSŤ

                  (34)

                  Ak by sa dozorný úrad aj tak domnieval, že opatrenia predstavujú štátnu pomoc, CBI konštatuje, že opatrenia sa musia považovať za zlučiteľné s Dohodou o EHP na základe jej článku 61 ods. 3 písm. b), keďže tvorili neoddeliteľnú súčasť opatrení, ktoré boli nevyhnutné, vhodné a primerané na odstránenie vážneho narušenia fungovania islandského hospodárstva a boli priamo spojené s opatreniami reštrukturalizačnej pomoci schválenými dozorným úradom v rozhodnutiach o reštrukturalizačnej pomoci pre banky Arion a ISB.

            6.   PRIPOMIENKY BANKY ARION

      6.1.   VŠEOBECNE

                  (35)

                  Banka Arion takisto tvrdí, že prešetrované opatrenia v tomto prípade nemožno vyňať z ich kontextu a posudzovať ako samostatné nástroje. Banka Arion sa domnieva, že dozorný úrad už vyšetroval a schválil reštrukturalizáciu a kapitalizáciu banky Arion vo svojom rozhodnutí o reštrukturalizačnej pomoci pre banku Arion.

                  (36)

                  Banka Arion konštatuje, že denominácia úveru v cudzích menách namiesto ISK bola v súlade s podmienkami dohody o vyrovnaní, v ktorej sa stanovovalo, že banka Arion má platiť úroky a splátky v cudzích menách v rozsahu, v ktorom je schopná, a že jej bolo dovolené platiť v ISK len za výnimočných okolností. Banka Arion takisto konštatuje, že v článku 4 dohody o vyrovnaní sa stanovovalo, že dlžník môže s povolením veriteľačiastočne alebo úplne zmeniť denomináciu dlhu. Podmienky dohody o úvere sú teda v plnom súlade s podmienkami dohody o vyrovnaní. Banka Arion zdôrazňuje, že dozorný úrad už preskúmal a schválil podmienky dohody o vyrovnaní vo svojom rozhodnutí o reštrukturalizačnej pomoci pre banku Arion (22).

                  (37)

                  Podľa banky Arion je opis dozorného úradu v rozhodnutí č. 208/15/COL, že bez portfólia úverov na bývanie by bola pozícia banky Arion „slabá“, nesprávny. Podľa banky Arion bolo portfólio úverov na bývanie skutočne cenným aktívom, pretože zahŕňalo úvery niektorých z hlavných klientov banky Arion a bolo aj obsluhované bankou Arion. Podľa dohody o vyrovnaní (a nie rozhodnutia FME) mohla banka Kaupthing previesť portfólio úverov na bývanie na banku Arion v rámci kapitalizácie banky Arion. V prípade neexistencie článku 3 dohody o vyrovnaní (a teda v prípade neexistencie prenosu portfólia úverov na bývanie) by však portfólio úverov na bývanie nahradili iné aktíva s cieľom splniť požiadavky kapitalizácie a reštrukturalizácie banky Arion.

            6.2.   EXISTENCIA ŠTÁTNEJ POMOCI

                  (38)

                  Podľa banky Arion je možné kvalifikovať postavenie CBI ako postavenie súkromného veriteľa vymáhajúceho pohľadávky voči banke Kaupthing, ako sa podrobne opisuje v dohode o vyrovnaní, v súlade s príslušnými pravidlami, ktorými sa riadia postupy likvidácie (23). Pridelenie portfólia úverov na bývanie podľa dohody o vyrovnaní a uzatvorenie dohody o úvere sa uskutočnili za podmienok, ktoré sú úplne zlučiteľné s normálnymi trhovými podmienkami v danom čase. V dôsledku toho správanie CBI spĺňa požiadavky kritéria súkromného veriteľa. CBI teda neposkytla banke Arion žiadnu výhodu, ktorá by sa akýmkoľvek spôsobom mohla považovať za štátnu pomoc.

                  (39)

                  Podľa banky Arion sa dajú hlavné body, ktoré by sa mali zohľadniť pri posudzovaní toho, či by hypotetický súkromný veriteľ uzavrel dohodu o vyrovnaní a dohodu o úvere, zhrnúť takto:

                              i)

                              Išlo o ekonomicky a funkčne jedinú citlivú možnosť pre CBI. Výsledkom privlastnenia portfólia úverov na bývanie by bolo, že by CBI nakoniec vymohla nižšiu sumu krátkodobého úveru.

                              ii)

                              CBI ako zaistený veriteľ vyčerpala všetky ostatné dostupné možnosti v danom čase.

                              iii)

                              Dlžník, banka Kaupthing, sa ocitla v likvidačnom konaní a krátkodobý dlh preto musel byť ukončený v súlade so zákonom č. 21/1991 o konkurznom konaní.

                              iv)

                              Opatrenia boli v súlade s cieľom vlády presunúť domácu časť starých bánk do nových bánk.

                              v)

                              Reštrukturalizácia a kapitalizácia banky Arion bola súčasťou celkovej reštrukturalizácie finančného sektora.

                              vi)

                              Podmienky dohody o úvere, t. j. úrokové sadzby a zábezpeka, boli výhodné pre CBI. Táto skutočnosť je preukázaná na základe dostupných informácií o emitovaných nástrojoch po celom svete, ale aj podmienok iných nástrojov, o ktorých strany uzavreli zmluvu v danom čase (t. j. banka Arion, banka ISB, CBI, iné domáce finančné inštitúcie a štát).

                  (40)

                  Keďže dozorný úrad v rozhodnutí č. 208/15/COL považoval za zložité určiť vhodné referenčné hodnoty pre úrokové sadzby počas finančnej krízy, banka Arion poskytla informácie o emisiách krytých dlhopisov a prioritných nezabezpečených dlhopisov bankami v Európe počas predmetného obdobia. Keďže úver poskytnutý od CBI je zabezpečený hlavne hypotékami, banka Arion tvrdí, že je porovnateľný s krytými dlhopismi, ktoré emitovali európske banky počas roka 2009 s použitím hypoték na bývanie ako zábezpekou. Podľa banky Arion súbor údajov, ktoré poskytla (24), dokazuje, že rozpätia na financovanie, ktoré platili európske banky, boli v škále od 0,1 % do 1,90 % vyššie ako medzibankové sadzby, s mediánom rozpätia 0,72 %. Najvyššie sadzby za kryté dlhopisy platila Bank of Ireland v septembri 2009 (1,9 % nad medzibankovými sadzbami)a banka EBS Mortgage Finance z Írska (1,75 % nad medzibankovými sadzbami) v novembri 2009. Podľa banky Arion je zložité pochopiť, ako by dlhový nástroj zabezpečený hypotékami a inými vysokokvalitnými aktívami a s úrokovou sadzbou LIBOR + 3,00 % mohol byť považovaný za štátnu pomoc, pričom zároveň najvyššie náklady na financovanie európskej banky s hypotekárnou zábezpekou dosahovali medzibankové sadzby + 1,9 %.

                  (41)

                  Podľa banky Arion zmena vykonaná v dohode o úvere v porovnaní s podmienkami dohody o vyrovnaní týkajúca sa denominácie istiny v EUR, USD a CHF namiesto ISK bola výhodná pre CBI. Banka Arion konštatuje, že prísne obmedzenia vzťahujúce sa na cezhraničný pohyb kapitálu a súvisiace devízové transakcie boli uložené na Islande od kolapsu bankového systému na jeseň 2008. Uplatňovanie kritéria súkromného veriteľa za týchto okolností môže viesť iba k záveru, že súkromný veriteľ by uprednostnil denomináciu v cudzích menách namiesto ISK. Táto zmena v denominácii je preto v prospech veriteľa, nie dlžníka.

                  (42)

                  Banka Arion takisto uvádza porovnanie s dohodou o vyrovnaní („dohoda o LBI“), ktorá bola uzavretá medzi tzv. novou Landsbankinn („NBI“) a tzv. starou Landsbankinn („LBI“) v decembri 2009. Predmetom dohody o LBI bola emisia prioritného krytého dlhopisu denominovaného v EUR, GBP a USD vo výške 247 miliárd ISK v cudzej mene na obdobie desiatich rokov bankou NBI pre banku LBI. Okrem toho bol začiatkom roka 2013 vydaný podmienený dlhopis vo výške 92 miliárd ISK v cudzej mene. Tieto prioritné kryté dlhopisy boli protihodnotou aktív a pasív prevedených z banky LBI 9. októbra 2008 rozhodnutím FME o odpredaji aktív a pasív banky LBI banke NBI. Splatnosť týchto prioritných krytých dlhopisov je v októbri 2018 a počas prvých piatich rokov nemajú splátky. Úrokové sadzby sú EURIBOR/LIBOR + 175 bázických bodov na prvých päť rokov a EURIBOR/LIBOR + 290 bázických bodov na zvyšných päť rokov. Sú kryté skupinami úverov pre zákazníkov banky Landsbankinn (25).

                  (43)

                  Podľa banky Arion možno podmienky dohody o LBI vnímať ako priamo porovnateľné s podmienkami dohody o úvere. Rozdiely sa dajú zhrnúť takto:

                              i)

                              Marža 175 bázických bodov/290 bázických bodov od súkromného veriteľa v porovnaní s 300 bázickými bodmi od CBI podľa dohody o úvere.

                              ii)

                              Istina približujúca sa k ekvivalentu 350 miliárd ISK od súkromného veriteľa v porovnaní s […] miliardami ISK od CBI podľa dohody o úvere.

                              iii)

                              Združenie zábezpek úverov pre zákazníkov súkromného veriteľa v porovnaní s diverzifikovanou skupinou domácich expozícií voči štátnym dlhopisom, dlhopisom samospráv a hypotékam na bývanie pre CBI podľa dohody o úvere.

                  (44)

                  Všetky uvedené rozdiely medzi týmito dvoma prípadmi sú podľa banky Arion výhodné pre dohodu o úvere a pre CBI, t. j. vyššia úroková sadzba, nižšia suma istiny a silnejšie združenie zábezpek napriek skutočnosti, že veriteľ je v tomto prípade súkromnou stranou. Z toho vyplýva, že podmienky financovania poskytnuté banke Arion v dohode o úvere sú v súlade s prevládajúcimi trhovými podmienkami v danom čase.

                  (45)

                  Celkovo teda banka Arion tvrdí, že uzatvorenie dohody o úvere medzi CBI a bankou Arion nemôže predstavovať štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.

            6.3.   ZLUČITEĽNOSŤ

                  (46)

                  Ak by sa dozorný úrad napriek už predloženým argumentom domnieval, že opatrenia predstavujú štátnu pomoc, banka Arion uvádza, že tieto opatrenia sú zlučiteľné s Dohodou o EHP na základe jej článku 61 ods. 3 písm. b).

                  (47)

                  Keďže predmetné opatrenia tvorili neoddeliteľnú súčasť konečnej kapitalizácie banky Arion a reštrukturalizačného plánu banky Arion predloženého dozornému úradu, banka Arion tvrdí, že tieto opatrenia nemôžu byť oddelené od celkového posúdenia, ktoré dozorný úrad vykonal v danom prípade. Preto sa na ne vzťahuje rozhodnutie dozorného úradu o reštrukturalizačnej pomoci pre banku Arion.

                  (48)

                  Banka Arion sa takisto domnieva, že ak dozorný úrad považuje za možné opätovne preskúmať konkrétnu časť transakcie, ktorú už preskúmal a schválil dozorný úrad v rozhodnutí o reštrukturalizačnej pomoci pre banku Arion, dozorný úrad by mal zohľadniť celú skutkovú a právnu situáciu. Posúdenie dozorného úradu týkajúce sa zlučiteľnosti predmetných opatrení by preto malo byť v súlade s posúdením v rozhodnutí o reštrukturalizačnej pomoci pre banku Arion, a to najmä v tom, či boli splnené kritériá príslušných usmernení o štátnej pomoci.

            7.   PRIPOMIENKY BANKY ISB

                  (49)

                  Banka ISB poskytla informácie týkajúce sa podmienok podobných dlhopisov zabezpečených aktívami v Európe v čase uzavretia dohody s CBI. Podľa banky ISB sa s podobnými dlhopismi zabezpečenými aktívami v Európe obchodovalo s prirážkou 40 až 80 bázických bodov k štátom zaručeným cenným papierom v danom čase. Banka ISB poskytla graf, v ktorom sú znázornené údaje z roku 2009 z troch krajín, z Francúzska, Nemecka a zo Španielska, s rozdielom v rozpätí medzi rozpätiami zabezpečených dlhopisov a štátnych dlhopisov. Rozpätia zabezpečených dlhopisov iBoxx (26) predstavujú vážený priemer všetkých zabezpečených dlhopisov v obehu z uvedených krajín vždy s priemernou duráciou indexov v škále od piatich do siedmich rokov.

                  (50)

                  Ako vidieť z grafu, rozpätie počas tohto obdobia značne kolísalo a napríklad v súčasnosti je v prípade Španielska záporné. V roku 2009 dosahoval rozdiel rozpätí v prípade týchto troch krajín 40 až 160 bázických bodov.

            II.   POSÚDENIE

      1.   EXISTENCIA ŠTÁTNEJ POMOCI

                  (51)

                  V nasledujúcich kapitolách dozorný úrad posúdi, či dohody o úveroch uzavreté medzi CBI a bankami ISB. ako aj Arion predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.

                  (52)

                  Opatrenie predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, ak sú splnené všetky tieto podmienky: opatrenie i) je poskytnuté štátom alebo prostredníctvom štátnych prostriedkov, ii) poskytuje podniku hospodársku výhodu, iii) je selektívne a iv) môže narúšať hospodársku súťaž a ovplyvňovať obchodovanie medzi zmluvnými stranami.

                  (53)

                  Na úvod treba pripomenúť, že neexistuje všeobecná výnimka pre monetárnu politiku z uplatňovania pravidiel štátnej pomoci (27). Vylúčenie pomoci na zabezpečenie likvidity z uplatňovania práva o štátnej pomoci, ako sa uviedlo v bode 21, je skutočne obmedzené na opatrenia, ktoré spĺňajú podmienky vymenované v bode 51 usmernení dozorného úradu o bankovníctve z roku 2008 a v bode 62 usmernení dozorného úradu o bankovníctve z roku 2013 (28). Táto skutočnosť neznamená, že všetky opatrenia centrálnych bánk sú vylúčené z uplatňovania pravidiel štátnej pomoci. V tomto prípade sa dozorný úrad domnieva, že poskytnutie dlhodobýchúverov od CBI nie je v súlade s podmienkami stanovenými v uvedených bodoch usmernení o bankovníctve z roku 2008 a 2013, keďže opatrenia boli spojené s reštrukturalizačnými opatreniami poskytnutými uvedeným dvom bankám. Z toho dôvodu musí dozorný úrad posúdiť opatrenia na základe podmienok stanovených v článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.

            1.1.   EXISTENCIA ŠTÁTNYCH ZDROJOV

                  (54)

                  Podľa článku 61 ods. 1 Dohody o EHP na to, aby opatrenie predstavovalo štátnu pomoc, musí byť poskytnuté štátom alebo prostredníctvom štátnych prostriedkov.

                  (55)

                  Štát na účely článku 61 ods. 1 Dohody o EHP zahŕňa všetky orgány verejnej správy od ústrednej štátnej správy až po mestskú alebo najnižšiu správnu úroveň, ako aj verejné podniky a orgány (29).

                  (56)

                  Predmetné opatrenia majú formu dohôd o úveroch medzi CBI a bankami Arion a ISB za údajne zvýhodnených podmienok.

                  (57)

                  S cieľom určiť, či poskytnutie dlhodobých úverov zo strany CBI zahŕňa štátne zdroje, je potrebné posúdiť, či opatrenia prijaté centrálnou bankou možno považovať za pripísateľné štátu. Centrálne banky sú všeobecne nezávislé od ústrednej štátnej správy. Nie je však relevantné, či inštitúcia vo verejnom sektore je nezávislá (30). Okrem toho, všeobecne sa uznáva, že centrálne banky vykonávajú verejnú úlohu. Dozorný úrad konštatuje, že existuje ustálená judikatúra o tom, že finančná pomoc poskytovaná inštitúciou, ktorá slúži na verejný účel, môže mať za následok poskytnutie štátnej pomoci (31). Verejnú pomoc poskytnutú od centrálnej banky preto možno považovať za pripísateľnú štátu a teda klasifikovať ako štátnu pomoc (32). Podľa usmernení o bankovníctve z roku 2013 skutočne finančné prostriedky poskytnuté centrálnou bankou konkrétnym úverovým inštitúciám všeobecne zahŕňajú prevod štátnych prostriedkov (33).

                  (58)

                  Okrem týchto poznámok však možno ponechať otvorenú otázku, či predmetné dohody o úveroch boli poskytnuté štátom alebo zo štátnych zdrojov, vzhľadom na záver dosiahnutý v nasledujúcej časti o tom, že opatreniami sa bankám neposkytla hospodárska výhoda.

            1.2.   VÝHODA

                  (59)

                  Na to, aby opatrenia predstavovali štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, sa nimi musí poskytovať výhoda nejakému podniku.

                  (60)

                  V zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP je výhoda akýkoľvek hospodársky prospech, ktorý by podnik nedosiahol za bežných trhových podmienok, z dôvodu čoho sa nachádza vo výhodnejšej pozícii ako jeho konkurenti. Relevantný je len účinok opatrenia na podnik, nie príčina ani cieľ štátnej intervencie (34). Aby opatrenie predstavovalo štátnu pomoc, môže mať formu hospodárskej výhody, ako aj oslobodenia od hospodárskej záťaže. Hospodárska záťaž je široká kategória zahŕňajúca akékoľvek opatrenie, ktorým sa zmierňujú poplatky, ktoré by zvyčajne znášal rozpočet podniku. Otázka toho, či uzatvorenie dohôd o úveroch možno vnímať ako poskytnutie výhody pre banky ISB a Arion, bude v konečnom dôsledku závisieť od toho, či by súkromný veriteľ porovnateľnej veľkosti s daným verejným orgánom, fungujúci za rovnakých trhových podmienok, poskytol podobný úver za podobných podmienok.

                  (61)

                  S cieľom určiť, či by verejný orgán konal ako akýkoľvek súkromný subjekt v trhovom hospodárstve v podobnej situácii, treba zohľadniť len výhody a povinnosti spojené s úlohou štátneho alebo verejného orgánu akosúkromného subjektu – s vylúčením tých, ktoré sú spojené s jeho úlohou verejného orgánu (35). Okrem toho, na určenie toho, či je štátna intervencia v súlade s trhovými podmienkami, musí sa preskúmať na základe ex ante, so zohľadnením len tých informácií, na základe ktorých sa rozhodovalo v čase intervencie. Okrem toho, pri absencii špecifických trhových informácií o danej dlhovej transakcii sa súlad dlhového nástroja s trhovými podmienkami môže zistiť na základe porovnania s porovnateľnými transakciami na trhu, teda prostredníctvom referenčného porovnávania.

                  (62)

                  Kritérium súkromného veriteľa, ktoré vyvinuli a prepracovali súdy Európskej únie (36), slúži na stanovenie toho, či podmienky, za ktorých by mala byť splatená pohľadávka veriteľa, prípadne so zmenou splátkového kalendára, predstavujú štátnu pomoc. Ak je štát v pozícii, nie ako investor alebo realizátor projektu, ale ako veriteľ snažiaci sa maximalizovať vrátenie nevyrovnaného dlhu, samotné výhodné zaobchádzanie, vo forme odkladu platby, nemôže byť dostatočné na to, aby sa predpokladalo zvýhodnené zaobchádzanie v zmysle štátnej pomoci. Za takých okolností treba správanie verejného veriteľa porovnať so správaním hypotetického súkromného veriteľa v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii. Dôležitou otázkou je, či by súkromný veriteľ poskytol podobné zaobchádzanie dlžníkovi za podobných okolností.

                  (63)

                  Pred posúdením dohôd o úveroch otázka znie, či počiatočné oneskorenie vo vyrovnaní platieb, v prípade ktorého sa usudzuje, že trvalo približne od októbra 2008 do konca roka 2009, môže predstavovať štátnu pomoc. Všeobecne rozhodnutia verejných orgánov tolerovať neskoré platby úveru môžu predstavovať výhodu pre dlžníka a štátnu pomoc. Aj keď dočasný odklad platby by pravdepodobne zodpovedal správaniu súkromného veriteľa, a teda nepredstavoval štátnu pomoc, toto správanie, spočiatku zlučiteľné s trhovými podmienkami, by sa mohlo zmeniť na štátnu pomoc v prípade dlhých oneskorení splácania (37).

                  (64)

                  Z uhla pohľadu súkromného veriteľa je vymáhanie pohľadávky, ktorá sa stala splatnou, samozrejmou normou. Platí to aj v prípade, ak je podnik dlžníka vo finančných ťažkostiach, ako aj v prípade platobnej neschopnosti. Súkromní veritelia nebudú zvyčajne ochotní za takých okolností prijať ďalší odklad platby, ak im to neprináša žiadnu zrejmú výhodu. Naopak, keď sa dlžník dostane do finančných ťažkostí, ďalšie úvery by boli dlžníkovi poskytnuté len za prísnejších podmienok, napr. s vyššou úrokovou sadzbou alebo komplexnejšími zábezpekami, keďže je ohrozené splácanie. Výnimky môžu byť zdôvodnené v jednotlivých prípadoch, keď sa nevymáhanie javí ako hospodársky citlivejšia alternatíva. Bolo by to tak v prípade, ak by ponuky na nevymáhanie jednoznačne zlepšili výhľady na vymoženie podstatne vyššieho podielu pohľadávok v porovnaní s inými možnými alternatívami alebo dokonca, ak by bolo možné odvrátiť týmto spôsobom následné straty. Môže byť v záujme súkromného veriteľa zachovať fungujúce podnikanie dlžnej spoločnosti namiesto likvidácie jej aktív a za istých okolností tak získať len časť dlhu. Keď súkromný veriteľ súhlasí, že sa zdrží vymáhania svojej pohľadávky v celom rozsahu, zvyčajne bude vyžadovať od dlžníka, aby poskytol dodatočné zábezpeky. Ak to nie je možné, napríklad v prípadoch dlžníkov vo finančných ťažkostiach, súkromný veriteľ sa bude snažiť o záruky maximálnej kompenzácie v prípade, ak by sa finančná situácia dlžníka neskôr zlepšila. Ak dlžník poskytne nedostatočné zábezpeky alebo záväzky, súkromný veriteľ by všeobecne nesúhlasil s uzatvorením dohôd o splátkovom kalendári alebo s poskytnutím ďalších úverov dlžníkovi.

                  (65)

                  Pokiaľ ide o počiatočné oneskorenie vo vyrovnaní platieb CBI tvrdí, že vyrovnanie platieb s bankou ISB v septembri 2009 a bankou Kaupthing v novembri 2009 nemožno považovať za oneskorenie vzhľadom na výnimočné okolnosti prevládajúce na Islande po kolapse bankového systému v októbri 2008. Počas obdobia od kolapsu do vyrovnania pohľadávok Island prechádzal komplexnou bankovou reštrukturalizáciou s pomocouMMF a prevládala značná neistota o spravodlivom ocenení aktív bánk. Z toho dôvodu CBI ako veriteľ bánk potreboval čas na náležité ocenenie aktív, ktoré slúžili ako zábezpeka. Dozorný úrad posúdil tieto argumenty a domnieva sa, že CBI konala v súlade s kritériom súkromného veriteľa, pokiaľ ide o počiatočné oneskorenie.

                  (66)

                  Okrem toho je potrebné, aby dozorný úrad posúdil, či by súkromný veriteľ s podobnými krátkodobými pohľadávkami voči bankám v zlyhaní súhlasil s prevodom portfólií úverov na bývanie za už uvedených podmienok a s následným uzavretím dohôd o úveroch s novými bankami podľa rovnakých podmienok.

                  (67)

                  Dozorný úrad konštatuje, že na začiatku kolapsu bánk Glitnir a Kaupthing na jeseň 2008 sa CBI nachádzala v situácii, že bolo nerealistické očakávať vymáhanie zábezpeky, akou boli predmetné zábezpeky v prípade bánk Arion a ISB. So zohľadnením toho, že úverové portfóliá predstavovali veľký podiel zákazníckej základne bánk Arion a ISB, privlastnenie si tejto zábezpeky by ohrozilo finančnú stabilitu bánk Arion a ISB a dostalo tieto finančné spoločnosti do konkurzu. Vymáhanie zábezpeky by takisto znamenalo ďalšie administratívne výdavky pre CBI. Okrem toho, aby by boli úverové portfóliá ponúknuté na predaj, CBI by takisto nemala žiadnu istotu prijateľného vymoženia a bolo vysoko nepravdepodobné, že by investori s dostatočnou silou kapitálu boli k dispozícii na kúpu týchto portfólií vzhľadom na trhovú situáciu na Islande v danom čase. Z toho dôvodu by výsledkom privlastnenia portfólií úverov na bývanie – buď vymáhaním zábezpeky, alebo na základe konkurzu – bolo, že by CBI nakoniec vymohla nižšiu sumu krátkodobého úveru.

                  (68)

                  Vzhľadom na túto situáciu sa teda CBI rozhodla uzavrieť dohody o úveroch, aby zabezpečila úplné splatenie svojich pohľadávok s úrokom a bez toho, aby jej museli vzniknúť administratívne výdavky. Dohody o úveroch boli preto uzavreté s cieľom dosiahnuť maximálne možné vrátenie v danom čase.

                  (69)

                  Na základe týchto prvkov sa dozorný úrad domnieva, že CBI sa snažila maximalizovať vymoženie svojich pohľadávok, keď uzavrela dohody o úveroch.

                  (70)

                  Dozorný úrad musí takisto posúdiť, či by podmienky spojené s dohodami o úveroch, a najmä príslušné úrokové sadzby, boli dostatočne cenné pre súkromného veriteľa, aby bolo splnené kritérium súkromného veriteľa.

                  (71)

                  Dozorný úrad v rozhodnutí č. 208/15/COL uviedol, že je zložité stanoviť vhodné referenčné hodnoty pre úrokové sadzby počas finančnej krízy. V reakcii na to predložili banka ISB, banka Arion a CBI ďalšie informácie a pripomienky.

                  (72)

                  Banka ISB tvrdí, že úrokové sadzby sú v súlade s úrokovými sadzbami podobných dlhopisov zabezpečených aktívami v danom čase. Splatnosť dlhopisov ISB je desať rokov s úrokovou sadzbou na úrovni 4,5 % spojenou s CPI (indexácia spotrebiteľskými cenami) a sú nadmerne zabezpečené s ukazovateľom LTV na úrovni 70 %. Úroková sadzba bola stanovená približne o 50 bázických bodov vyššie, ako majú štátom zaručené dlhopisy HFF k dátumu emisie. Na porovnanie, bežné sadzby v Európe v danom čase v prípade podobných cenných papierov zabezpečených aktívami dosahovali 40 až 80 bázických bodov nad úrovňou štátom zaručených cenných papierov. Banka ISB takisto poskytla graf, z ktorého vyplýva, že rozdiely rozpätí vo Francúzsku, Nemecku a Španielsku boli v roku 2009 v škále 40 až 160 bázických bodov.

                  (73)

                  Podobne banka Arion tvrdí, že jej dohoda o úvere s CBI bola uzatvorená za trhových podmienok. Banka Arion ju porovnáva okrem iného s porovnateľnou dohodou uzavretou medzi NBI a LBI. Obe dohody boli uzavreté približne v rovnakom čase, t. j. na konci roka 2009 a začiatku roka 2010 a obsahovali podobné vyrovnania pohľadávok. Z porovnania vyplýva, že podmienky dohody o úvere s bankou Arion boli prísnejšie ako podmienky dohody o LBI, v ktorej figuroval súkromný veriteľ. Dokonca sa zdá, že v dohode o LBI sa vyžadovali nižšie úrokové sadzby, obsahovala vyššiu sumu istiny a mala slabšiu a menej diverzifikovanú zábezpeku ako dohoda o úvere s bankou Arion.

                  (74)

                  Vo svojom liste z 31. marca 2015 (38) banka Arion poskytla ďalšie informácie o emisiách zabezpečených dlhopisov a prioritných nezabezpečených dlhopisov bankami v Európe počas obdobia od 1. januára 2009 do 31. decembra 2010. So zohľadnením toho, že úver poskytnutý od CBI je zabezpečený hlavne hypotékami, banka Arion tvrdí, že je porovnateľný so zabezpečenými dlhopismi, ktoré vydali európske banky počas roka 2009 s použitím hypoték na bývanie ako zábezpekou. Ako sa už uviedlo, podľa súboru údajov, ktoré bankaArion poskytla, rozpätia na financovanie, ktoré platili európske banky, boli v škále od 0,1 % do 1,90 % nad medzibankovými sadzbami, s mediánom rozpätia 0,72 %. Najvyššie sadzby za kryté dlhopisy platila Bank of Ireland v septembri 2009 (1,9 % nad medzibankovými sadzbami) a banka EBS Mortgage z Írska (1,75 % nad medzibankovými sadzbami) v novembri 2009.

                  (75)

                  CBI takisto konštatuje, že podmienky dohôd o úveroch, t. j. úrokové sadzby a zábezpeka, boli výhodné pre CBI. Podľa CBI je to zrejmé z dostupných informácií o emisiách nástrojov po celom svete (čo preukázala banka Arion, pozri predchádzajúci text) a aj z podmienok iných nástrojov, o ktorých sa uzavreli dohody v tom danom čase vrátane dohody o LBI.

                  (76)

                  Dozorný úrad konštatuje, že dohody o úveroch uzatvorené medzi CBI a bankami majú úrokovú sadzbu LIBOR + 3,00 % a sú zabezpečené hypotékami a inými aktívami. Ako vyplýva z informácií poskytnutých ISB a preukázaných bankou Arion, táto úroková sadzba je výrazne vyššia ako priemerné úrokové sadzby pre porovnateľné dlhové nástroje, ktorých zmluvy sa uzavreli v danom čase, a presahuje dokonca najvyššie náklady financovania ktorýchkoľvek iných európskych bánk v danom čase, v ktorých ako zábezpeka figurovali hypotéky (t. j. Bank of Ireland, medzibankové sadzby + 1,9 %). Dozorný úrad sa domnieva, že informácie týkajúce sa porovnateľných dlhových nástrojov poskytnutých bankami sú spoľahlivé a že predstavujú presný obraz trhových podmienok v čase uzatvorenia dohôd o úveroch. Okrem toho, keďže sa na týchto úrokových sadzbách dohodli súkromné strany, dozorný úrad sa domnieva, že predstavujú primeranejšiu referenčnú hodnotu na určenie trhových sadzieb v tom čase než rozpätia CDS a úrokové sadzby dlhopisov HFF, ktoré uviedol sťažovateľ.

                  (77)

                  Pokiaľ ide o dohodu o úvere uzavretú s bankou Arion, dozorný úrad konštatuje, že úver bol denominovaný v cudzích menách namiesto ISK. Ako však uviedla banka Arion, táto zmena v denominácii meny bola v súlade so zmluvnými podmienkami dohody o vyrovnaní, v ktorej sa stanovovalo, že banka Arion by mala platiť úrok a splátky v cudzích menách v rozsahu, v ktorom bola banka schopná to tak urobiť a že banka Arion by mohla s povolením veriteľa čiastočne alebo úplne zmeniť denomináciu dlhu. Ako sa už uviedlo, dozorný úrad už preskúmal a schválil podmienky dohody o vyrovnaní v rozhodnutí o reštrukturalizačnej pomoci pre banku Arion. Okrem toho, ako uviedla banka Arion, v dôsledku prísnych obmedzení na Islande vzťahujúcich sa na cezhraničný pohyb kapitálu a súvisiace devízové transakcie by súkromný investor s najväčšou pravdepodobnosťou uprednostnil denomináciu v cudzích menách, nie v ISK. Táto zmena v denominácii by preto bola v prospech veriteľa, nie dlžníka.

                  (78)

                  Vzhľadom na trhové parametre v danom čase a na predložené dôkazy dozorný úrad dospel k záveru, že podmienky poskytovania úverov vo všeobecnosti a konkrétne úrokové sadzby dohôd o úveroch by boli rovnako prijateľné pre súkromného veriteľa, ktorý by sa nachádzal v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii.

                  (79)

                  V súvislosti s uvedeným dozorný úrad dospel k záveru, že dohody o úveroch medzi CBI a bankou ISB, resp. Arion, nepredstavujú hospodársku výhodu pre banky ISB ani Arion.

            1.3.   SELEKTÍVNOSŤ, NARUŠENIE HOSPODÁRSKEJ SÚŤAŽE A VPLYV NA OBCHOD MEDZI ZMLUVNÝMI STRANAMI

                  (80)

                  Aby bolo opatrenie klasifikované ako štátna pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, musí byť selektívne a musí aj umožňovať narušenie hospodárskej súťaže a mať vplyv na obchodovanie medzi zmluvnými stranami dohody. Keďže však dozorný úrad dospel k záveru, že v tomto prípade nebola poskytnutá hospodárska výhoda a keďže preto nie sú splnené kumulatívne podmienky existencie štátnej pomoci, dozorný úrad nemusí vykonať žiadne podrobnejšie posúdenie v tomto smere.

            2.   ZÁVER

                  (81)

                  Na základe predchádzajúceho posúdenia sa dozorný úrad domnieva, že dohody o úveroch, ktoré CBI uzavrela s bankami ISB a Arion nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.

            PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:
      Článok 1
      Dohody o úveroch uzavreté medzi CBI a bankou Íslandsbanki hf., resp. bankou Arion banki hf. nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP. Konanie vo veci formálneho zisťovania sa týmto ukončuje.
      Článok 2
      Toto rozhodnutie je určené Islandu.
      Článok 3
      Iba anglické znenie tohto rozhodnutia je autentické.

         V Bruseli 23. novembra 2016

               Za Dozorný úrad EZVO

            Sven Erik SVEDMAN

               predseda

            Helga JÓNSDÓTTIR

               členka kolégia

         (1)  Dokument č. 684053.

         (2)  Dokument č. 685741.

         (3)  Odpoveď islandských orgánov obsahovala listy od CBI (dokument č. 696093), bánk ISB (dokument č. 696092) a Arion (dokument č. 696089).

         (4)  Dokument č. 709261.

         (5)  Dokument č. 745267.

         (6)  Odpoveď islandských orgánov obsahovala listy od CBI (dokument č. 753104) a banky Arion (dokument č. 753101).

         (7)  Dokument č. 771173.

         (8)  Dokument č. 771174.

         (9)  Rozhodnutie Dozorného úradu EZVO č. 208/15/COL z 20. mája 2015 o údajnej neoprávnenej štátnej pomoci udelenej bankám Íslandsbanki hf. a Arion banki hf. prostredníctvom dohôd o konverzii úverov s údajne zvýhodnenými podmienkami (ďalej len „rozhodnutie č. 208/15/COL“) (Ú. v. EÚ C 316, 24.9.2015, s. 6 a dodatok EHP č. 57, 24.9.2015, s. 1). K dispozícii na stránke: http://www.eftasurv.int/media/esa-docs/physical/208-15-COL.pdf.

         (10)  Dokument č. 775870.

         (11)  Dokument č. 808042.

         (12)  Dokumenty č. 819287, 819289, 819291, 819293 a 819295.

         (13)  Prehľad vývoja lombardných úverov sa nachádza vo výročnej správe CBI za rok 2008, s. 9 – 11, ktorá je k dispozícii na stránke http://www.sedlabanki.is/lisalib/getfile.aspx?itemid=7076

         (14)  Banka Glitnir vytvorila program krytých dlhopisov, na základe ktorého bolo portfólio hypotekárnych úverov predané do fondu Glitni banka (GLB) Fund, ktorý zase garantoval obligácie (obligácie banky Glitnir) emitované v rámci programu krytých dlhopisov. Kryté dlhopisy neboli predané investorom, ale použili sa ako zábezpeka v repo obchodoch s CBI. Rozhodnutím FME zo 14. októbra 2008 sa okrem iného všetky jednotkové podiely vo fonde previedli na banku ISB. Kryté dlhopisy v obehu mala v držbe CBI ako zábezpeku za nesplatený dlh banky Glitnir v CBI, v súčasnosti vyhradený banke ISB, ktorý v čase rozhodnutia FME dosahoval výšku približne 55 miliárd ISK. Banka ISB musela spravovať fond a uhradiť všetky platby pôvodného dlhu, aby ochránila aktíva (portfólio hypotekárnych úverov) a zaplatila poplatky všetkým príslušným účastníkom pôvodného dlhového programu. Keďže v spravovaní fondu a obsluhe úverov prostredníctvom fondu došlo k predvídateľným nákladom a komplikáciám, banka ISB sa snažila znovu rokovať o dlhu s CBI, okrem iného v snahe o predĺženie splatnosti dlhu.

         (15)  Pomer výšky úveru k hodnote zabezpečenia je finančný pojem, ktorý používajú veritelia na vyjadrenie pomeru úveru k hodnote zakúpeného aktíva.

         (16)  Pozri správu ministra financií o reštrukturalizácii komerčných bánk, strany 13 – 17. K dispozícii online na stránke: http://www.althingi.is/altext/pdf/139/s/1213.pdf.

         (*1)  Na informácie v hranatých zátvorkách sa vzťahuje povinnosť služobného tajomstva.

         (17)  Uverejnené rozhodnutie Dozorného úradu EZVO č. 244/12/COL z 27. júna 2012 o reštrukturalizačnej pomoci pre banku Íslandsbanki („rozhodnutie o reštrukturalizačnej pomoci pre banku ISB“) (Ú. v. EÚ L 144, 15.5.2014, s. 70 a uverejnený dodatok EHP č. 28, 15.5.2014, s. 1) a rozhodnutie Dozorného úradu EZVO č. 291/12/COL z 11. júla 2012 o reštrukturalizačnej pomoci pre banku Arion („rozhodnutie o reštrukturalizačnej pomoci pre banku Arion“) (Ú. v. EÚ L 144, 15.5.2014, s. 169 a dodatok EHP č. 28, 15.5.2014, s. 89), body 86, 149, 168 a 238.

         (18)  Usmernenia o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na podporné opatrenia v prospech bánk v súvislosti s finančnou krízou od 1. decembra 2013 („usmernenia o bankovníctve z roku 2013“) (Ú. v. EÚ L 264, 4.9.2014, s. 6 a dodatok EHP č. 50, 4.9.2014, s. 1) bod 62, ktorými sa nahradili Usmernenia o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci prijatých v prospech finančných inštitúcií („usmernenia o bankovníctve z roku 2008“), (Ú. v. EÚ L 17, 20.1.2011, s. 1 a dodatok EHP č. 3, 20.1.2011, s. 1), bod 51.

         (19)  Dokument č. 819287.

         (20)  Pozri: http://www.almchf.com/new-and-events/nr/121.

         (21)  Vec E-03/11 Pálmi Sigmarsson/Seðlabanki Íslands [2011] EZVO, Zb. 430.

         (22)  Rozhodnutie o reštrukturalizačnej pomoci pre banku Arion, body 86, 149, 168 a 238.

         (23)  Finančná reorganizácia a platobná neschopnosť úverových inštitúcií, napríklad banky Kaupthing, je upravená ustanoveniami zákona o finančných spoločnostiach č. 161/2002, ktorý obsahuje osobitný súbor pravidiel týkajúcich sa platobnej neschopnosti doplnený všeobecnými ustanoveniami zákona o konkurze č. 21/1991, ktorý sa uplatňuje na všetky prípady platobnej neschopnosti na Islande. Likvidačné konanie sa v mnohých aspektoch podobá konkurznému konaniu a v skutočnosti sú mnohé ustanovenia zákona o konkurze začlenené do už uvedeného prostredníctvom odkazu, ako napríklad spracúvanie pohľadávok, ako aj iné ustanovenia, ktorými sa zabezpečuje rovnaké zaobchádzanie s veriteľmi.

         (24)  Pozri harmonogramy 1 až 3 pripojené k listu banky Arion z 31. marca 2015 (dokument č. 753101).

         (25)  Dokument č. 696088.

         (26)  Indexy dlhopisového trhu iBoxx sú referenčné hodnoty na profesionálne použitie a zahŕňajú emisie likvidných dlhopisov investičného stupňa.

         (27)  Pozri rozsudok vo veci C-57/86 Grécka republika/Komisia, EU:C:1988:284, bod 9.

         (28)  Aj keď usmernenia o bankovníctve z roku 2008 sú už neplatné, boli platné v čase prijatia sporných opatrení, a preto ich musí dozorný úrad v tomto prípade uplatňovať.

         (29)  Rozsudok vo veci C-248/84, Nemecko/Komisia, EU:C:1987:437, bod 17.

         (30)  Rozsudok vo veci T-358/94, Air France/Komisia, EU:T:1996:194, bod 58 až 62.

         (31)  Rozsudky vo veci C-173/73, Taliansko/Komisia, EU:C:1974:71, bod 16, vo veci C-78/76, Steinike a Weinling/Nemecko, EU:C:1977:52.

         (32)  Pozri rozhodnutie Komisie 2000/600/ES z 10. novembra 1999, ktorým sa udeľuje podmienečný súhlas s podporou poskytnutou verejným bankám Banco di Sicilia a Sicilcassa Talianskom (Ú. v. ES L 256, 10.10.2000, s. 21) v bodoch 48 a 49, v ktorom je prijaté bez akejkoľvek ďalšej diskusie, že zálohové platby delené bankou Banca d'Italia bankám zasiahnutým krízou predstavovali pomoc poskytnutú štátom.

         (33)  Usmernenia o bankovníctve z roku 2013, bod 62.

         (34)  Rozsudok vo veci C-173/73, Taliansko/Komisia, EU:C:1974:71, bod 13.

         (35)  Rozsudky vo veci C-124/10 P, Komisia/EDF, EU:C:2012:318, body 79 až 81, vo veci C-234/84, Belgicko/Komisia, EU:C:1986:302, bod 14, vo veci C-40/85, Belgicko/Komisia, EU:C:1986:305, bod 13, v spojených veciach C-278/92 až C-280/92, Španielsko/Komisia, EU:C:1994:325, bod 22 a vo veci C-334/99, Nemecko/Komisia, EU:C:2003:55, bod 134.

         (36)  Pozri rozsudky vo veci C-342/96, Španielsko/Komisia, EU:C:1999:210, bod 46 a nasl., vo veci T-46/97, SIC/Komisia, EU:T:2000:123, bod 98 a nasl., vo veci C-256/97, DM Transport, EU:C:1999:332, bod 19 a nasl., vo veci C-480/98, Španielsko/Komisia, EU:C:2000:559, bod 19 a nasl., vo veci T-152/99, HAMSA/Komisia, EU:T:2002:188, bod 167, vo veci C-276/02, Španielsko/Komisia, EU:C:2004:521, bod 31 a nasl., vo veci T-36/99, Lenzing/Komisia, EU:T:2004:312, bod 134 a nasl., vo veci T-198/01, Technische Glaswerke Ilmenau/Komisia, EU:T:2004:222, bod 97 a nasl., vo veci C-525/04 P, Španielsko/Komisia, EU:C:2007:698, bod 43 a nasl., vo veci T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Komisia, EU:T:2007:253, a vo veci T-1/08, Buczek Automotive/Komisia, EU:T:2011:216, bod 65 a nasl.

         (37)  Pozri stanovisko generálneho advokáta Jacobsa vo veci C-256/97, DM Transport, EU:C:1998:436, bod 38.

         (38)  Dokument č. 753101.