title: Rozhodnutie Rady 2014/75/SZBP z  10. februára 2014 o Inštitúte Európskej únie pre bezpečnostné štúdie

text:
               12.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 41/13

      ROZHODNUTIE RADY 2014/75/SZBP
   z 10. februára 2014
   o Inštitúte Európskej únie pre bezpečnostné štúdie
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä jej článok 28 a článok 31 ods. 1,
   so zreteľom na návrh vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku,
   keďže:

               (1)

               Rada 20. júla 2001 prijala jednotnú akciu 2001/554/SZBP (1).

               (2)

               Inštitút Európskej únie pre bezpečnostné štúdie (ďalej len „inštitút“) by mal Európskej únii a jej členským štátom poskytovať pomoc pri vykonávaní spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (SZBP) vrátane spoločnej politiky v oblasti obrany (SBOP), ako aj vonkajšej činnosti Únie, nad ktorou politicky dohliada Rada a ktorá podlieha operačnému riadeniu vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (VP).

               (3)

               Inštitút by mal mať právnu subjektivitu a pri svojej práci by mal požívať plnú intelektuálnu nezávislosť, a to bez toho, aby boli dotknuté zodpovednosti Rady a VP.

               (4)

               VP 20. septembra 2011 podľa článku 19 jednotnej akcie 2001/554/SZBP predložila Rade správu o preskúmaní fungovania inštitútu. Politicky a bezpečnostný výbor (PBV) 1. februára 2012 vzal túto správu na vedomie a odporučil Rade, aby jednotnú akciu 2001/554/SZBP zmenila.

               (5)

               Z dôvodov právnej zrozumiteľnosti je vhodné skonsolidovať predchádzajúce zmeny a ďalšie navrhované zmeny v jednom novom rozhodnutí a zrušiť jednotnú akciu 2001/554/SZBP,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Pokračovanie v činnosti a sídlo
   1.   Týmto sa ustanovuje, že Inštitút Európskej únie pre bezpečnostné štúdie zriadený jednotnou akciou 2001/554/SZBP (ďalej len „inštitút“), pokračuje vo svojej činnosti v súlade s týmto rozhodnutím.
   2.   Všetky existujúce práva a povinnosti a všetky pravidlá prijaté v rámci jednotnej akcie 2001/554/SZBP zostávajú v účinnosti. Konkrétne zostávajú v platnosti všetky existujúce pracovné zmluvy a všetky práva, ktoré z nich vyplývajú.
   3.   Inštitút má svoje sídlo v Paríži. S cieľom uľahčiť organizáciu činností v Bruseli má inštitút v Bruseli svoje zastúpenie. Organizácia inštitútu je pružná, pričom osobitná pozornosť sa venuje kvalite a efektívnosti, a to aj pokiaľ ide o zamestnancov.
   Článok 2
   Poslanie a úlohy
   1.   Inštitút v úzkej spolupráci s členskými štátmi prispieva k rozvoju strategického uvažovania EÚ v oblasti spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky Únie (SZBP) a spoločnej politiky v oblasti obrany (SBOP), vrátane predchádzania konfliktom a budovania mieru ako v oblasti vonkajšej činnosti Únie s cieľom posilniť analytické kapacity EÚ, ako aj jej kapacity, pokiaľ ide o predvídanie vývoja a vytváranie sietí, v oblasti vonkajšej činnosti.
   2.   Činnosti inštitútu sa zameriavajú na politicky orientované analýzy, informácie, šírenie informácií a diskusiu, na organizovanie podujatí vytvárania sietí a workshopov a na zber relevantnej dokumentácie pre úradníkov a expertov Únie a členských štátov.
   3.   Inštitút tiež podporuje kontakty s vedeckou obcou, zoskupeniami expertov (think tanks) a relevantnými aktérmi občianskej spoločnosti v celej Európe a v celej atlantickej oblasti a so širším medzinárodným spoločenstvom, pričom koná ako styčný bod medzi inštitúciami Únie a externými expertmi vrátane aktérov v oblasti bezpečnosti.
   Článok 3
   Politický dohľad a prevádzkové riadenie
   1.   Politický a bezpečnostný výbor (PBV) v zodpovednosti Rady vykonáva politický dohľad nad činnosťami inštitútu. Vysoký predstaviteľ Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (VP) v súlade s jeho povinnosťami pre SZBP a najmä pre SBOP poskytuje prevádzkové riadenie inštitútu.
   2.   Tento politický dohľad a prevádzkové riadenie sa vykonáva bez toho, aby zasahovali do intelektuálnej nezávislosti a prevádzkovej samostatnosti inštitútu pri vykonávaní jeho poslania a úloh.
   Článok 4
   Právna subjektivita
   Inštitút má právnu subjektivitu potrebnú na vykonávanie jeho funkcií a na dosahovanie jeho cieľov. Inštitút predovšetkým môže uzatvárať zmluvy, nadobúdať hnuteľný a nehnuteľný majetok a voľne s ním nakladať a vystupovať pred súdom ako účastník konania. Inštitút je neziskovou organizáciou. Členské štáty podniknú kroky, ktorými inštitútu priznajú právne postavenie, ktoré priznávajú právnickým osobám podľa svojich vnútroštátnych právnych predpisov.
   Článok 5
   Rada
   1.   Inštitút má radu, ktorá schvaľuje jeho ročný a dlhodobý pracovný program a príslušný rozpočet. Rada je fórom pre diskusie o otázkach súvisiacich s poslaním inštitútu, jeho úlohami, fungovaním a zamestnancami.
   2.   Rade predsedá VP alebo zástupca VP. Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) vykonáva funkcie sekretariátu rady.
   3.   Rada sa skladá zo zástupcov každého členského štátu, pričom každý štát určí jedného zástupcu. Každého člena rady môže zastupovať alebo sprevádzať náhradník. Komisia sa zúčastňuje na práci rady a tiež určí svojho zástupcu.
   4.   Riaditeľ/riaditeľka inštitútu alebo jeho/jej zástupca sa spravidla zúčastňuje na zasadnutiach rady. Generálny riaditeľ Vojenského štábu a predseda Vojenského výboru alebo ich zástupcovia sa tiež môžu zúčastňovať na zasadnutiach rady.
   5.   Rozhodnutia rady sa prijímajú hlasovaním zástupcov členských štátov kvalifikovanou väčšinou v súlade s článkom 16 ods. 4 a 5 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ) bez toho, aby bol dotknutý článok 11 ods. 2 a 3 tohto rozhodnutia. Rada prijme svoj rokovací poriadok.
   6.   Rada môže rozhodnúť o vytvorení pracovných skupín ad hoc alebo stálych výborov, ktoré sa budú zaoberať osobitnými témami alebo otázkami v rámci jej celkovej zodpovednosti a konať pod jej dohľadom. V rozhodnutí o vytvorení takejto pracovnej skupiny alebo výboru sa stanoví jej/jeho mandát, zloženie a trvanie.
   7.   Radu zvoláva predseda aspoň dvakrát ročne. Zvolá sa tiež na požiadanie aspoň tretiny jej členov.
   Článok 6
   Riaditeľ
   1.   Rada vymenuje riaditeľa inštitútu spomedzi štátnych príslušníkov členských štátov na základe odporúčania VP. Riaditeľ je vymenovaný na obdobie troch rokov, pričom toto obdobie sa môže predĺžiť o ďalšie dva roky.
   2.   Kandidáti na pozíciu riaditeľa by mali byť osobami s uznávanými dlhoročnými odbornými znalosťami a skúsenosťami v oblasti zahraničných vzťahov, bezpečnostnej politiky a diplomacie a v súvisiacom výskume. Členské štáty predložia návrhy kandidátov VP, ktorý o tom informuje radu. Za postup predvýberu zodpovedá VP. Komisia pre predvýber sa skladá z troch zástupcov ESVČ a troch zástupcov členských štátov predsedníckeho tria a predsedá jej VP alebo zástupca VP. Na základe výsledkov predvýberu VP poskytne rade odporúčanie s užším zoznamom aspoň troch kandidátov vypracovaný na základe preferencií komisie pre predvýber.
   3.   Riaditeľ je právnym zástupcom inštitútu.
   4.   Riaditeľ zodpovedá za prijímanie všetkých ostatných zamestnancov inštitútu. Členom rady sa vopred poskytnú informácie o vymenovaní analytikov.
   5.   Po schválení radou a so zreteľom na finančné dopady v nadväznosti na prijatie ročného rozpočtu inštitútu môže riaditeľ vymenovať zástupcu riaditeľa. Zástupca riaditeľa sa vymenúva najviac na tri roky, pričom toto obdobie sa môže jednorázovo predĺžiť o ďalšie dva roky.
   6.   Riaditeľ zabezpečuje výkon poslania a úlohy inštitútu stanovené v článku 2. Riaditeľ zabezpečuje vysokú úroveň odbornosti a profesionalizmu inštitútu, ako aj účinnosť a efektívnosť pri vykonávaní činností inštitútu.
   Riaditeľ zodpovedá za:

               a)

               vypracovanie ročného pracovného programu inštitútu, ako aj výročnej správy o činnostiach inštitútu;

               b)

               prípravu práce rady;

               c)

               každodennú správu inštitútu;

               d)

               všetky personálne záležitosti;

               e)

               prípravu vyúčtovania príjmov a výdavkov a plnenie rozpočtu inštitútu;

               f)

               informovanie PBV o ročnom pracovnom programe;

               g)

               zabezpečovanie kontaktov a úzkej spolupráce s inštitúciami Únie, národnými a medzinárodnými inštitúciami v príbuzných oblastiach.

         Riaditeľ by mal po porade s radou tiež preskúmať možnosti dodatočných príspevkov pre rozpočet inštitútu.
   7.   V rámci dohodnutého pracovného programu a rozpočtu inštitútu je riaditeľ splnomocnený uzatvárať zmluvy, prijímať zamestnancov schválených v rozpočte a zabezpečovať výdavky potrebné na prevádzku inštitútu.
   8.   Riaditeľ vypracuje ročnú správu o činnostiach inštitútu do 31. marca nasledujúceho roka. Ročná správa sa zašle rade a prostredníctvom VP Rade, ktorá správu postúpi Európskemu parlamentu, Komisii a členským štátom.
   9.   Riaditeľ sa za výkon svojej funkcie zodpovedá rade.
   Článok 7
   Zamestnanci
   1.   Zamestnanci inštitútu, ktorých tvoria analytici a administratívni zamestnanci, majú štatút zmluvných zamestnancov a prijímajú sa spomedzi štátnych príslušníkov členských štátov.
   Prijímanie analytikov inštitútu sa uskutočňuje na základe kritéria intelektuálnych kvalít, odborných skúseností a znalostí relevantných pre plnenie poslania a úloh inštitútu stanovených v článku 2 a prostredníctvom spravodlivých a transparentných výberových konaní.
   Pracovné predpisy inštitútu prijíma Rada konajúc na základe odporúčania riaditeľa.
   2.   Experti a stážisti sa môžu prijímať ad hoc a na krátke obdobia.
   So súhlasom riaditeľa a po informovaní rady môžu byť experti dočasne vyslaní do inštitútu na pevne stanovené obdobie buď na pracovné miesta v rámci organizačnej štruktúry inštitútu, alebo na konkrétne úlohy a projekty týkajúce sa poslania a úloh inštitútu stanovených v článku 2.
   Zamestnanci sa môžu zo služobných dôvodov na pevne stanovené obdobie dočasne vyslať na pozíciu mimo inštitútu, a to v súlade s jeho pracovnými predpismi.
   Rada na návrh riaditeľa prijme ustanovenia týkajúce sa dočasného vyslania.
   Článok 8
   Nezávislosť a samostatnosť
   Riaditeľ a analytici pri vykonávaní činností inštitútu požívajú intelektuálnu nezávislosť a funkčnú samostatnosť.
   Článok 9
   Pracovný program
   1.   Riaditeľ do 31. októbra každého roku vypracuje návrh pracovného programu pre nasledujúci rok spolu s orientačným dlhodobým výhľadom na nasledujúce roky a predloží ho rade na schválenie.
   2.   Rada do 30. novembra každého roku schváli ročný pracovný program.
   Článok 10
   Rozpočet
   1.   Všetky položky príjmov a výdavkov inštitútu sa zahrnú do odhadov, ktoré sa vypracujú pre každý rozpočtový rok zodpovedajúci kalendárnemu roku, a vykážu sa v rozpočte inštitútu, ktorý zahŕňa zoznam zamestnancov.
   2.   Príjmy a výdavky vykázané v rozpočte inštitútu sú vyrovnané.
   3.   Príjmy inštitútu pozostávajú z príspevkov členských štátov podľa škály hrubého národného dôchodku (HND). Na návrh riaditeľa a po schválení radou sa pre konkrétne projekty týkajúce sa poslania a úloh inštitútu stanovených v článku 2 môžu prijať dodatočné príspevky z iných zdrojov, najmä od členských štátov alebo inštitúcií Únie.
   Článok 11
   Postup zostavovania rozpočtu
   1.   Riaditeľ do 31. októbra každého roku predloží rade návrh ročného rozpočtu inštitútu pokrývajúci administratívne výdavky, prevádzkové výdavky a predpokladané príjmy vrátane dodatočných príspevkov na konkrétne projekty uvedené v článku 10 ods. 3.
   2.   Rada do 30. novembra každého roku schváli ročný rozpočet inštitútu jednomyseľným hlasovaním zástupcov členských štátov.
   3.   V prípade nevyhnutných, výnimočných alebo nepredvídaných okolností môže riaditeľ predložiť rade návrh opravného rozpočtu. Rada schváli opravný rozpočet s náležitým ohľadom na každú naliehavú situáciu jednomyseľným hlasovaním zástupcov členských štátov.
   4.   Riaditeľ do 31. marca každého roku predloží Rade a rade podrobné vyúčtovanie všetkých príjmov a výdavkov za predchádzajúci rozpočtový rok vrátane správy o činnostiach inštitútu.
   5.   Rada udelí riaditeľovi absolutórium za plnenie rozpočtu inštitútu.
   Článok 12
   Finančné pravidlá
   Rada so súhlasom Rady vypracuje na návrh riaditeľa podrobné finančné pravidlá, v ktorých sa presne stanovuje najmä postup pre vytváranie, plnenie a kontrolu rozpočtu inštitútu.
   Článok 13
   Výsady a imunity
   1.   Výsady a imunity riaditeľa a zamestnancov inštitútu sa ustanovujú v rozhodnutí zástupcov vlád členských štátov zasadajúcich v Rade z 15. októbra 2001 o výsadách a imunitách udelených Inštitútu Európskej únie pre bezpečnostné štúdie a Satelitnému stredisku Európskej únie a ich orgánom a zamestnancom. Do nadobudnutia účinnosti uvedeného rozhodnutia môže príslušné výsady a imunity udeliť riaditeľovi a zamestnancom inštitútu hostiteľský štát.
   2.   Výsady a imunity inštitútu sa ustanovujú v Protokole (č. 7) o výsadách a imunitách Európskej únie, ktorý je pripojený k ZEÚ a k Zmluve o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).
   Článok 14
   Právna zodpovednosť
   1.   Zmluvná zodpovednosť inštitútu sa riadi právom uplatniteľným na príslušnú zmluvu.
   2.   Súdnu právomoc v zmysle rozhodcovskej doložky uvedenej v každej zmluve, ktorú inštitút uzavrie, má Súdny dvor Európskej únie.
   3.   Osobná zodpovednosť zamestnancov voči inštitútu sa riadi príslušnými ustanoveniami uplatniteľnými na zamestnancov inštitútu.
   Článok 15
   Prístup k dokumentom
   Rada na návrh riaditeľa prijme pravidlá o prístupe verejnosti k dokumentom inštitútu pri zohľadnení zásad a obmedzení ustanovených v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (2).
   Článok 16
   Ochrana utajovaných skutočností EÚ
   Inštitút uplatňuje rozhodnutie Rady 2013/488/EÚ (3).
   Článok 17
   Spolupráca s členskými štátmi a inštitúciami, orgánmi a agentúrami EÚ
   Inštitút na účely plnenia svojho poslania a úloh stanovených v článku 2, úzko spolupracuje s členskými štátmi a ESVČ. Inštitút tiež podľa potreby nadviaže pracovné vzťahy s inštitúciami Únie ako aj s relevantnými orgánmi a agentúrami Únie vrátane Európskej univerzity pre bezpečnosť a obranu (ESDC), s cieľom vymieňať si odborné poznatky a poradenstvo v oblastiach vzájomného záujmu. Inštitút môže realizovať spoločné projekty s inštitúciami, orgánmi a agentúrami Únie.
   Článok 18
   Ochrana údajov
   Rada na návrh riaditeľa prijme vykonávacie predpisy k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (4).
   Článok 19
   Predkladanie správ
   VP najneskôr do 31. júla 2016 predloží Rade správu o vykonávaní tohto rozhodnutia, ktorú v prípade potreby doplní vhodnými odporúčaniami.
   Článok 20
   Zrušenie
   Jednotná akcia 2001/554/SZBP sa týmto zrušuje.
   Článok 21
   Nadobudnutie účinnosti
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Bruseli 10. februára 2014

            Za Radu

            predsedníčka

         C. ASHTON

      (1)  Jednotná akcia Rady 2001/554/SZBP z 20. júla 2001 o zriadení Inštitútu Európskej únie pre bezpečnostné štúdie (Ú. v. ES L 200, 25.7.2001, s. 1).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 31.5.2001, s. 43).

      (3)  Rozhodnutie Rady 2013/488/EÚ z 23. septembra 2013 o bezpečnostných predpisoch na ochranu utajovaných skutočností EÚ (Ú. v. EÚ L 274, 15.10.2013, s. 1).

      (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 12.1.2001, s. 1).


title: Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2240 z 25. novembra 2015, ktorým sa zriaďuje program pre riešenia interoperability a spoločné rámce pre verejnú správu, podniky a občanov v Európe (program ISA2) ako prostriedok modernizácie verejného sektora (Text s významom pre EHP)

text:
               4.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 318/1

         ROZHODNUTIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) 2015/2240
   z 25. novembra 2015,
   ktorým sa zriaďuje program pre riešenia interoperability a spoločné rámce pre verejnú správu, podniky a občanov v Európe (program ISA2) ako prostriedok modernizácie verejného sektora
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 172,
   so zreteľom na návrh Európskej komisie,
   po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
   so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),
   konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
   keďže:

               (1)

               Ministri sériou ministerských vyhlásení (v Manchestri 24. novembra 2005, v Lisabone 19. septembra 2007, v Malmö 18. novembra 2009 a v Granade 19. apríla 2010) vyzvali Komisiu, aby uľahčila spoluprácu medzi členskými štátmi zavedením riešení cezhraničnej a medziodvetvovej interoperability, ktoré umožnia poskytovanie efektívnejších a bezpečnejších verejných služieb. Okrem toho členské štáty dospeli k záveru, že lepšie verejné služby je potrebné poskytovať s menšími zdrojmi a že potenciál elektronickej verejnej správy možno posilniť presadzovaním kultúry spolupráce a zlepšovaním podmienok pre interoperabilitu v rámci verejnej správy v Európe.

               (2)

               Komisia vo svojom oznámení z 19. mája 2010 s názvom Digitálna agenda pre Európu (DAE), čo je jedna z hlavných iniciatív jej stratégie Európa 2020, zdôraznila, že interoperabilita má zásadný význam pre maximalizáciu spoločenského a hospodárskeho potenciálu informačných a komunikačných technológií (IKT) a že digitálna agenda môže byť preto efektívna len pod podmienkou zabezpečenia interoperability.

               (3)

               Komisia vo svojom oznámení zo 16. decembra 2010 s názvom Smerom k interoperabilite európskych verejných služieb zaviedla európsku stratégiu interoperability (EIS) a európsky rámec interoperability (EIF).

               (4)

               Interoperabilita uľahčuje úspešné vykonávanie politík a má veľký potenciál zabrániť cezhraničným elektronickým prekážkam, čím sa ešte lepšie zabezpečí vznik nových alebo konsolidácia rozvíjajúcich sa spoločných verejných služieb na úrovni Únie. Interoperabilita je základom pre účinné a efektívne vykonávanie najmä politík opísaných v nasledujúcich odôvodneniach.

               (5)

               Pokiaľ ide o oblasť vnútorného trhu, v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES (4) sa vyžaduje, aby členské štáty umožnili poskytovateľom služieb elektronické a cezhraničné splnenie všetkých postupov a formálnych náležitostí potrebných na poskytovanie služieb mimo ich členského štátu usadenia.

               (6)

               Pokiaľ ide o oblasť práva obchodných spoločností, v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2012/17/EÚ (5) sa vyžaduje interoperabilita centrálnych a obchodných registrov a registrov spoločností členských štátov prostredníctvom centrálnej platformy. Prepojením registrov spoločností sa zabezpečí cezhraničná výmena informácií medzi registrami a uľahčí sa prístup podnikov a občanov na úrovni Únie k údajom o spoločnostiach, čím sa zlepší právna istota v podnikateľskom prostredí v Únii.

               (7)

               Pokiaľ ide o oblasť životného prostredia, v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2007/2/ES (6) sa vyžaduje prijatie spoločných vykonávacích predpisov, ktorými sa stanovia podmienky technickej interoperability. V uvedenej smernici sa predovšetkým vyžaduje prispôsobenie vnútroštátnych infraštruktúr tak, aby bola zabezpečená interoperabilita súboru priestorových údajov a služieb a ich dostupnosť v rámci Únie.

               (8)

               Pokiaľ ide o oblasť spravodlivosti a vnútorných vecí, rozšírená interoperabilita medzi európskymi databázami slúži ako základ fungovania vízového informačného systému (7), Schengenského informačného systému II (8), európskeho systému na porovnávanie odtlačkov prstov žiadateľov o azyl (9) a Európskeho portálu elektronickej justície (10). Okrem toho Rada 24. septembra 2012 prijala závery vyzývajúce na zavedenie európskeho identifikátora právnych predpisov a poukazujúce na potrebu interoperabilného vyhľadávania a výmeny právnych informácií uverejnených vo vnútroštátnych úradných vestníkoch prostredníctvom použitia jedinečných identifikátorov a štruktúrovaných metaúdajov. Spolupráca medzi Európskou agentúrou na prevádzkové riadenie rozsiahlych informačných systémov v priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti a programom zriadeným týmto rozhodnutím by mohla vytvoriť synergie, ktoré by boli prínosné pre dosiahnutie ich príslušných cieľov.

               (9)

               Interoperabilita v rámci verejnej správy na miestnej, vnútroštátnej a európskej úrovni napomáha dosiahnutie cieľov, ktoré Európsky parlament vytýčil vo svojom uznesení z 29. marca 2012 s názvom Správa o občianstve EÚ za rok 2010: Odstránenie prekážok vykonávania práv občanov EÚ.

               (10)

               Interoperabilita bola hlavným faktorom úspechu v oblasti colníctva, zdanenia a spotrebných daní, pri prevádzkovaní transeurópskych systémov IKT v rámci všetkých členských štátov a pri podpore interoperabilných služieb pre podniky financovaných z programov Fiscalis 2013 a Colníctvo 2013. Uvedené programy realizovala a prevádzkovala Komisia a vnútroštátne orgány verejnej správy. Aktíva vytvorené v rámci programov Fiscalis 2013 a Colníctvo 2013 sú k dispozícii na spoločné využívanie a opätovné použitie v iných oblastiach politiky. Okrem toho boli členské štáty a Komisia v záveroch Rady z 26. mája 2014 o reforme riadenia colnej únie EÚ vyzvané, aby vypracovali stratégiu pre spoločne spravované a prevádzkované IT systémy vo všetkých oblastiach súvisiacich s colníctvom.

               (11)

               Pokiaľ ide o oblasť zdravotníctva, v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2011/24/EÚ (11) sa stanovujú pravidlá na uľahčenie prístupu k bezpečnej a vysoko kvalitnej cezhraničnej zdravotnej starostlivosti. Konkrétne sa uvedenou smernicou zriaďuje sieť elektronického zdravotníctva na účely riešenia problému interoperability medzi systémami elektronického zdravotníctva. V rámci siete elektronického zdravotníctva sa môžu prijať usmernenia o minimálnom súbore údajov určenom na cezhraničnú výmenu v prípade neplánovanej a pohotovostnej starostlivosti a o cezhraničných službách elektronického lekárskeho predpisu.

               (12)

               Pokiaľ ide o oblasť európskych fondov, v článku 122 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 (12) sa vyžaduje, aby sa celá výmena informácií medzi príjemcami a riadiacimi orgánmi, certifikačnými orgánmi, orgánmi auditu a sprostredkovateľskými orgánmi uskutočňovala prostredníctvom systémov elektronickej výmeny údajov. Účelom uvedených systémov je uľahčiť interoperabilitu s vnútroštátnymi a únijnými rámcami a umožniť príjemcom, aby predkladali všetky požadované informácie len raz.

               (13)

               Pokiaľ ide o oblasť informácií verejného sektora, v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2013/37/EÚ (13) sa zdôrazňuje, že ak je to možné a vhodné, orgány verejného sektora by mali sprístupniť dokumenty v otvorených a strojovo čitateľných formátoch spolu s ich metaúdajmi, a to na najlepšej úrovni presnosti a podrobnosti a vo formáte, ktorý zaručuje interoperabilitu, opätovné použitie a dostupnosť.

               (14)

               Pokiaľ ide o oblasť elektronickej identifikácie, v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 910/2014 (14) sa ustanovuje interoperabilný rámec na účely interoperability vnútroštátnych systémov elektronickej identifikácie.

               (15)

               Pokiaľ ide o oblasť normalizácie IKT, v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1025/2012 (15) sa interoperabilita uvádza ako základný výsledok normalizácie.

               (16)

               Pokiaľ ide o oblasť výskumu a inovácie, v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1291/2013 (16), ktorým sa zriaďuje program Horizont 2020, sa jasne uvádza, že interoperabilné riešenia a normy v rámci IKT sú kľúčovým faktorom umožňujúcim vytvárať partnerstvá medzi jednotlivými odvetviami na úrovni Únie. Spolupráca pri vývoji spoločných platforiem s otvorenými technológiami, ktoré dosiahnu účinok presahovania a pákový efekt, umožní širokej skupine zainteresovaných strán využívať nové výsledky vývoja a vytvárať ďalšie inovácie.

               (17)

               Pokiaľ ide o oblasť verejného obstarávania, v smerniciach Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ (17), 2014/24/EÚ (18) a 2014/25/EÚ (19) sa vyžaduje, aby členské štáty zaviedli elektronické obstarávanie. Stanovujú, že nástroje a zariadenia, ktoré sa majú používať na účely elektronickej komunikácie, ako aj ich technické vlastnosti musia byť interoperabilné s produktmi v oblasti IKT, ktoré sa všeobecne používajú. Okrem toho sa v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2014/55/EÚ (20) stanovuje vypracovanie európskej normy pre elektronickú fakturáciu vo verejnom obstarávaní na zabezpečenie interoperability medzi systémami elektronickej fakturácie v rámci Únie.

               (18)

               Preto je dôležité, aby sa politika súvisiaca s interoperabilitou a jej prípadné využitia na úrovni Únie koordinovali čo najefektívnejším spôsobom a tiež spôsobom čo najústretovejším pre koncového používateľa. S cieľom odstrániť fragmentáciu v oblasti interoperability v Únii by sa malo podporovať spoločné chápanie interoperability v Únii a ucelený prístup k riešeniam interoperability.

               (19)

               Interoperabilita predstavuje tiež základný prvok Nástroja na prepájanie Európy (NPE), zriadeného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1316/2013 (21) v oblasti širokopásmovej infraštruktúry a služieb. V nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 283/2014 (22) o usmerneniach pre transeurópske siete v oblasti telekomunikačnej infraštruktúry sa výslovne uvádza, že jedným súborom prevádzkových priorít NPE je interoperabilita, možnosti pripojenia, udržateľné zavádzanie, prevádzka a modernizácia infraštruktúry transeurópskych digitálnych služieb a ich koordinácia na úrovni Únie. Najmä v nariadení (EÚ) č. 283/2014 sa ustanovujú takzvané základné prvky, ako je elektronická identifikácia, elektronický prenos a automatizovaný preklad, na uľahčenie cezhraničnej interoperability.

               (20)

               Rada na politickej úrovni opakovane vyzvala na ďalšie zvýšenie interoperability v Európe a na pokračovanie úsilia o modernizáciu európskych verejných správ. V dňoch 24. a 25. októbra 2013 prijala Európska rada závery, v ktorých sa zdôrazňuje, že modernizácia verejnej správy by mala pokračovať prostredníctvom rýchleho zavedenia služieb, ako sú elektronická verejná správa, elektronické zdravotníctvo, elektronická fakturácia a elektronické verejné obstarávanie, ktoré sa zakladajú na interoperabilite. Na zabezpečenie rýchleho zavedenia interoperabilnej elektronickej spoločnosti v Únii a zapojenia verejnej správy do podpory využívania online postupov je nevyhnutný záväzok členských štátov. Okrem toho môže byť pre zriadenie účinnejšej, jednoduchšej a užívateľsky prístupnejšej elektronickej správy nevyhnutné vykonať určité zmeny vo verejnej správe v Európe, a to s podporou členských štátov. Efektívne verejné služby online sú nevyhnutné pre posilnenie dôvery podnikov a občanov v digitálne služby.

               (21)

               Perspektíva interoperability v rámci samostatných odvetví je spojená s rizikom, že prijatie rozdielnych alebo nekompatibilných riešení na vnútroštátnej alebo odvetvovej úrovni vytvorí nové elektronické prekážky, ktoré budú brániť riadnemu fungovaniu vnútorného trhu a súvisiacich slobôd pohybu a oslabovať otvorenosť a konkurencieschopnosť trhov a poskytovanie služieb všeobecného záujmu podnikom a občanom. Členské štáty a Únia by mali v záujme zmiernenia tohto rizika znásobiť spoločné úsilie s cieľom predísť fragmentácii trhu. Mali by zabezpečiť cezhraničnú alebo medziodvetvovú interoperabilitu pri vykonávaní právnych predpisov a zároveň znížiť administratívne zaťaženie a náklady a zvýšiť efektívnosť a presadzovať spoločne odsúhlasené IKT riešenia spolu so zabezpečením vhodnej správy.

               (22)

               Pri vytváraní, zlepšovaní alebo používaní spoločných riešení by sa všetky iniciatívy mali podľa potreby opierať o spoločné využívanie skúseností a riešení, ako aj výmenu a presadzovanie najlepších postupov, technologickú neutralitu a prispôsobivosť, alebo by nimi mali byť sprevádzané, pričom by sa vždy mali uplatňovať zásady bezpečnosti, ochrany súkromia a ochrany osobných údajov. V tejto súvislosti by sa mal presadzovať súlad s EIF, otvorenými špecifikáciami a normami.

               (23)

               Jednotnosť pri vypracovaní a vykonávaní globálnych a odvetvových stratégií, právnych rámcov, usmernení, služieb a nástrojov interoperability na riešenie požiadaviek celoúnijných politík sa snažilo zabezpečiť niekoľko na seba nadväzujúcich programov, napríklad: i) program výmeny údajov medzi orgánmi verejnej správy (1999 – 2004) (ďalej len „program IDA“), zriadený rozhodnutiami Európskeho parlamentu a Rady č. 1719/1999/ES (23) a č. 1720/1999/ES (24); ii) program vzájomnej súčinnosti pri poskytovaní paneurópskych e-government služieb pre verejné správy, podnikateľské subjekty a občanov (2005 – 2009) (ďalej len „program IDABC“), zriadený rozhodnutím Európskeho parlamentu a Rady č. 2004/387/ES (25), a iii) program o riešeniach interoperability pre európske orgány verejnej správy (2010 – 2015) (ďalej len „program ISA“), zriadený rozhodnutím Európskeho parlamentu a Rady č. 922/2009/ES (26). Program zriadený týmto rozhodnutím by mal byť založený na skúsenostiach získaných v rámci uvedených programov.

               (24)

               Činnosti v rámci programov IDA, IDABC a ISA významne prispeli k zabezpečeniu interoperability pri elektronickej výmene informácií medzi orgánmi verejnej správy v Európe. Vo svojom uznesení z 20. apríla 2012 o konkurencieschopnom jednotnom digitálnom trhu – elektronická verejná správa ako vedúca sila Európsky parlament uznal prínos a zastrešujúcu úlohu programu ISA pri vymedzovaní, presadzovaní a podpore realizácie riešení interoperability a rámcov pre verejnú správu v Európe, pri dosahovaní synergií, podpore opätovného využívania riešení a pri premietaní ich požiadaviek na interoperabilitu do špecifikácií a noriem pre digitálne služby.

               (25)

               Platnosť rozhodnutia č. 922/2009/ES sa končí 31. decembra 2015. Preto je potrebný nový program Únie pre riešenia interoperability a spoločné rámce pre verejné správy, podniky a občanov v Európe (ďalej len „program ISA2“) s cieľom vytvoriť, udržiavať a podporovať celostný prístup k interoperabilite, aby sa odstránila rozdrobenosť v oblasti interoperability a predchádzalo sa elektronickým prekážkam v Únii; uľahčiť efektívnu a účinnú cezhraničnú alebo medziodvetvovú elektronickú interakciu medzi orgánmi verejnej správy v Európe na jednej strane a medzi orgánmi verejnej správy v Európe a podnikmi a občanmi na druhej strane; identifikovať, vytvoriť a používať riešenia interoperability, ktorými sa podporí vykonávanie politík a činností Únie; a uľahčiť opätovné používanie riešení interoperability orgánmi verejnej správy v Európe.

               (26)

               Okrem verejnej správy sú koncovými používateľmi riešení interoperability v Európe aj podniky a občania, a to preto, že využívajú elektronické verejné služby, ktoré poskytujú orgány verejnej správy. Zásada zamerania sa na používateľov sa vzťahuje najmä na koncových používateľov riešení interoperability. Vzhľadom na ich cenný prínos pre hospodárstvo Únie by sa pod podnikmi mali rozumieť aj malé a stredné podniky (MSP) a mikropodniky.

               (27)

               Spoločné rámce a riešenia zavedené alebo prevádzkované v rámci programu ISA2 by mali, pokiaľ možno, byť súčasťou oblasti interoperability na uľahčenie interakcie medzi verejnou správou, podnikmi a občanmi v Európe a zabezpečenie, uľahčenie a umožnenie cezhraničnej alebo medziodvetvovej interoperability.

               (28)

               Akcie v rámci programu ISA2 by malo byť možné vykonávať na základe „iteratívnej metodiky“.

               (29)

               Keďže sa v rámci čoraz väčšieho počtu verejných služieb štandardne využívajú „elektronické postupy“, je dôležité maximalizovať efektívnosť verejných výdavkov na IKT riešenia. Takáto efektívnosť by sa mala uľahčiť tým, že sa zabezpečí plánovanie poskytovania takýchto služieb v ranom štádiu, a podľa možnosti prostredníctvom spoločného využívania a opätovného používania riešení, aby sa maximalizovala hodnota verejných výdavkov. Program ISA2 by mal prispieť k dosiahnutiu uvedeného cieľa.

               (30)

               Interoperabilita, a teda aj riešenia vytvorené a využívané v rámci programu ISA2 sú nevyhnutné pre využitie plného potenciálu elektronickej verejnej správy a elektronickej demokracie tým, že umožňujú zavádzanie jednotných kontaktných miest a poskytovanie komplexných a transparentných verejných služieb vedúcich k nižšiemu administratívnemu zaťaženiu a nižším nákladom.

               (31)

               Ako koncoví používatelia by podniky a občania mali mať takisto možnosť využívať spoločné, opätovne použiteľné a interoperabilné služby „front office“ vyplývajúce z lepšej integrácie procesov a výmeny údajov v rámci administratívneho zázemia orgánov verejnej správy v Európe.

               (32)

               Únia by pri svojich činnostiach mala dodržiavať zásadu rovnakého zaobchádzania. Občania Únie by mali mať právo na rovnaké zaobchádzanie zo strany inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie. Únia by mala zohľadňovať požiadavky súvisiace s bojom proti sociálnemu vylúčeniu. V tejto súvislosti by sa do rozvoja stratégií súvisiacich s interoperabilitou verejných služieb v celej Únii mala zahrnúť dostupnosť pre všetkých, pričom je potrebné zohľadniť najznevýhodnenejších občanov a najredšie obývané oblasti v záujme boja proti digitálnej priepasti a vylúčeniu, ako to požadoval Európsky parlament vo svojom uznesení z 20. apríla 2012 o konkurencieschopnom jednotnom digitálnom trhu – elektronická verejná správa ako vedúca sila. Zavádzanie elektronických verejných služieb orgánmi verejnej správy v Európe si vyžaduje inkluzívny prístup (digitálna inklúzia), ktorý v prípade potreby poskytne technickú pomoc a odbornú prípravu s cieľom znížiť rozdiely vo využívaní IKT riešení a bude zahŕňať poskytovanie viacerými spôsobmi vrátane zachovania tradičných spôsobov prístupu, keď to bude vhodné.

               (33)

               Riešenia interoperability v rámci programu ISA2 by sa mali vyvíjať so zreteľom na právo koncových používateľov pristupovať k informáciám a obsahu a šíriť ich, využívať a poskytovať aplikácie a služby a využívať koncové zariadenia podľa svojho výberu bez ohľadu na umiestnenie koncového používateľa alebo poskytovateľa, alebo na umiestnenie, pôvod alebo miesto určenia informácií, obsahu, aplikácií alebo služieb, a to prostredníctvom svojej služby prístupu na internet v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2120 (27).

               (34)

               Program ISA2 by mal byť nástrojom modernizácie orgánov verejnej správy v Európe. Modernizácia orgánov verejnej správy v Európe a zvýšenie ich interoperability je dôležitým príspevkom k dokončeniu jednotného digitálneho trhu s cieľom umožniť občanom v plnej miere využívať interoperabilné elektronické služby, a to od elektronickej verejnej správy až po elektronické zdravotníctvo, pričom prioritou bude odstránenie prekážok, ako sú neprepojené elektronické služby. Nedostatočná interoperabilita často oslabuje zavádzanie komplexných digitálnych služieb a rozvoj jednotných kontaktných miest pre podniky a občanov.

               (35)

               Interoperabilita priamo súvisí s otvorenými špecifikáciami a normami a závisí od ich používania. Program ISA2 by mal presadzovať a podľa potreby podporovať čiastočnú alebo úplnú normalizáciu existujúcich riešení interoperability. Takáto normalizácia by sa mala dosiahnuť v spolupráci s ďalšími normalizačnými činnosťami na úrovni Únie, európskymi normalizačnými organizáciami a ostatnými medzinárodnými normalizačnými organizáciami.

               (36)

               Zabezpečením interoperability zostane verejná správa v Európe dostatočne otvorená a pružná na to, aby sa mohla vyvíjať a bola schopná prijať nové výzvy a zahrnúť nové oblasti. Interoperabilita je podmienkou zamedzenia technologickému uväzneniu (lock-in), umožňuje technický vývoj a podporuje inováciu. Prostredníctvom vývoja interoperabilných riešení a spoločných rámcov by mal program ISA2 prispieť k interoperabilite medzi orgánmi verejnej správy v Európe, pričom sa bude rešpektovať technologická neutralita, aby sa predišlo uväzneniu a umožnila sa intenzívnejšia hospodárska súťaž a inovácia, čo posilní globálnu konkurencieschopnosť Únie.

               (37)

               Modernizácia verejnej správy v Európe predstavuje jednu z kľúčových priorít pre úspešné vykonávanie stratégie Európa 2020 a jednotného digitálneho trhu. V tejto súvislosti sa na základe ročných prieskumov rastu uverejnených Komisiou v rokoch 2011, 2012 a 2013 ukazuje, že kvalita verejnej správy v Európe má priamy vplyv na hospodárske prostredie, a teda aj zásadný význam pri podnecovaní produktivity, konkurencieschopnosti, hospodárskej spolupráce, rastu a zamestnanosti. To sa jasne odráža v odporúčaniach pre jednotlivé krajiny, v ktorých sa požadujú konkrétne opatrenia zamerané na reformu verejnej správy v Európe.

               (38)

               Do nariadenia (EÚ) č. 1303/2013 je zahrnutý tematický cieľ „posilnenia inštitucionálnych kapacít orgánov verejnej moci a zainteresovaných strán a efektivity verejnej správy“. V tejto súvislosti by sa mal program ISA2 koordinovať s ďalšími iniciatívami prispievajúcimi k modernizácii verejnej správy v Európe, najmä pokiaľ ide o úsilie v oblasti interoperability, a snažiť sa o dosiahnutie synergií s týmito iniciatívami.

               (39)

               Interoperabilita orgánov verejnej správy v Európe sa týka všetkých úrovní správy: na úrovni Únie, celoštátnej, regionálnej a miestnej. Je preto dôležité zabezpečiť čo najširšiu možnú účasť na programe ISA2, ako aj to, aby sa v rámci riešení zohľadnili príslušné potreby verejnej správy a prípadne aj potreby podnikov a občanov.

               (40)

               Celoštátne, regionálne a miestne orgány verejnej správy sa môžu podporiť v ich úsilí prostredníctvom špecifických nástrojov v rámci európskych štrukturálnych a investičných fondov (ESIF), najmä časť týkajúca sa budovania inštitucionálnej kapacity, ktorá zahŕňa podľa potreby odbornú prípravu zamestnancov verejnej správy v Európe. Úzka spolupráca v rámci programu ISA2 by mala maximalizovať prínos, ktorý sa očakáva od takýchto nástrojov, a to zabezpečením zosúladenia financovaných projektov s celoúnijnými rámcami interoperability a špecifikáciami, ako je napríklad EIF.

               (41)

               V tomto rozhodnutí sa stanovuje finančné krytie na celé obdobie trvania programu ISA2, ktoré predstavuje hlavnú referenčnú sumu v zmysle bodu 17 Medziinštitucionálnej dohody z 2. decembra 2013 medzi Európskym parlamentom, Radou a Komisiou o rozpočtovej disciplíne, spolupráci v rozpočtových otázkach a riadnom finančnom hospodárení (28) pre Európsky parlament a Radu v rámci ročného rozpočtového postupu.

               (42)

               Mala by sa zvážiť možnosť použitia predvstupovej pomoci na podporu zapojenia kandidátskych krajín do programu ISA2 a prijatie a ďalšie zavádzanie riešení poskytnutých v rámci programu v týchto krajinách.

               (43)

               Program ISA2 by mal prispieť k realizácii prípadných nadväzujúcich iniciatív v kontexte stratégie Európa 2020 a DAE. V záujme predchádzania zdvojeniu úsilia by sa v programe ISA2 mali zohľadniť iné programy a iniciatívy Únie v oblasti riešení, služieb a infraštruktúry IKT, predovšetkým program NPE, program Horizont 2020 a Európsky akčný plán pre elektronickú verejnú správu na roky 2011 – 2015 stanovený v oznámení Komisie z 15. decembra 2010. Komisia by mala koordinovať uvedené opatrenia v rámci realizácie programu ISA2 a pri plánovaní budúcich iniciatív, ktoré by mali vplyv na interoperabilitu. Na účely racionalizácie by mal harmonogram zasadnutí výboru pre program ISA2 čo najviac zohľadňovať harmonogram zasadnutí týkajúcich sa iných relevantných iniciatív a programov Únie.

               (44)

               Na riešenia prevádzkované v rámci programu ISA2, ktoré zahŕňajú spracovanie osobných údajov, by sa mali vzťahovať zásady a ustanovenia právnych predpisov Únie týkajúce sa ochrany jednotlivcov pri spracúvaní osobných údajov a voľného pohybu takýchto údajov, najmä smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES (29), smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES (30) a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (31). Uvedené riešenia by teda mali zaviesť vhodné technické a organizačné opatrenia na zabezpečenie súladu s požiadavkami na ochranu údajov stanovenými v práve Únie. Konkrétne by sa osobné údaje mali štandardne spracúvať len vtedy, ak sú primerané a relevantné a nie sú nadbytočné vo vzťahu k účelu, na ktorý sa zhromažďujú. Pri vývoji a zavádzaní riešení interoperability by sa mala venovať náležitá pozornosť vplyvu na ochranu osobných údajov.

               (45)

               Komisia by pri hodnotení programu ISA2 mala venovať osobitnú pozornosť tomu, či vypracované a uplatňované riešenia majú pozitívny alebo negatívny vplyv na modernizáciu verejného sektora a uspokojovanie potrieb podnikov a občanov, napríklad tým, že znižujú ich administratívne zaťaženie a náklady a napomáhajú celkovému prepojeniu medzi orgánmi verejnej správy v Európe na jednej strane a medzi orgánmi verejnej správy v Európe a podnikmi a občanmi na druhej strane.

               (46)

               Obstarávanie externých služieb na účely programu ISA2 v prípade potreby podlieha nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (32) a smerniciam 2014/23/EÚ, 2014/24/EÚ a 2014/25/EÚ.

               (47)

               S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto rozhodnutia by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci na prijímanie priebežného pracovného programu. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (33).

               (48)

               Komisia by mala prijať okamžite uplatniteľné vykonávacie akty, ak sa to vyžaduje z vážnych a naliehavých dôvodov v riadne odôvodnených prípadoch týkajúcich sa stanoveného priebežného pracovného programu, napríklad ak hrozí prerušenie poskytovania služieb.

               (49)

               Ciele tohto rozhodnutia sú: vytvoriť, udržiavať a podporovať celostný prístup k interoperabilite; uľahčiť efektívnu a účinnú cezhraničnú alebo medziodvetvovú elektronickú interakciu medzi orgánmi verejnej správy v Európe na jednej strane a medzi orgánmi verejnej správy v Európe a podnikmi a občanmi na druhej strane; identifikovať, vytvoriť a realizovať riešenia interoperability, ktorými sa podporí vykonávanie politík a činností Únie; a uľahčiť opätovné používanie riešení interoperability orgánmi verejnej správy v Európe. Keďže uvedené ciele nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, pretože by na úrovni členských štátov bolo náročné a nákladné zabezpečiť koordináciu na úrovni Únie, ale z dôvodu ich rozsahu a dôsledkov ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku l toto rozhodnutie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie uvedených cieľov,

         PRIJALI TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Predmet úpravy a ciele
   1.   Týmto rozhodnutím sa zriaďuje program pre riešenia interoperability a spoločné rámce pre verejnú správu, podniky a občanov v Európe (ďalej len „program ISA2“) na obdobie rokov 2016 až 2020.
   Ciele programu ISA2 sú:

               a)

               vytvoriť, udržiavať a podporovať celostný prístup k interoperabilite v Únii, aby sa odstránila rozdrobenosť v oblasti interoperability v Únii;

               b)

               uľahčovať efektívnu a účinnú cezhraničnú alebo medziodvetvovú elektronickú interakciu medzi orgánmi verejnej správy v Európe na jednej strane a medzi orgánmi verejnej správy v Európe a podnikmi a občanmi na druhej strane a prispievať k rozvoju účinnejšej, jednoduchšej a užívateľsky prístupnejšej elektronickej správe na celoštátnej, regionálnej a miestnej úrovni verejnej správy;

               c)

               identifikovať, vytvoriť a využívať riešenia interoperability, ktorými sa podporí vykonávanie politík a činností Únie;

               d)

               uľahčovať opätovné používanie riešení interoperability orgánmi verejnej správy v Európe.

         V programe ISA2 sa zohľadňujú sociálne, hospodárske a iné aspekty interoperability, ako aj osobitné postavenie MSP a mikropodnikov s cieľom zlepšiť interakciu medzi orgánmi verejnej správy v Európe na jednej strane a medzi orgánmi verejnej správy v Európe a podnikmi a občanmi na druhej strane.
   2.   Program ISA2 zabezpečuje spoločné chápanie interoperability v rámci EIF a jeho implementáciu vo verejnej správe v členských štátoch. Komisia prostredníctvom programu ISA2 monitoruje implementáciu EIF.
   3.   Program ISA2 nadväzuje na činnosti programu ISA a konsoliduje, presadzuje a rozširuje ich.
   Článok 2
   Vymedzenie pojmov
   Na účely tohto rozhodnutia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

               1.

               „interoperabilita“ je schopnosť rozdielnych a rôznorodých organizácií spolupracovať na plnení vzájomne prospešných a odsúhlasených spoločných cieľov, čo zahŕňa výmenu informácií a poznatkov medzi organizáciami, na základe podnikových procesov, ktoré podporujú, a prostredníctvom výmeny informácií medzi ich príslušnými systémami IKT;

               2.

               „rámec interoperability“ je dohodnutý prístup k interoperabilite pre organizácie, ktoré chcú spolupracovať na spoločnom poskytovaní verejných služieb, v ktorom je v rámci jeho uplatniteľnosti stanovený súbor spoločných prvkov, ako sú slovník, koncepcie, zásady, politiky, usmernenia, odporúčania, normy, špecifikácie a praktiky;

               3.

               „spoločné rámce“ sú referenčná architektúra, špecifikácie, koncepcie, zásady, politiky, odporúčania, normy, metodiky, usmernenia, sémantické aktíva a podobné prístupy a dokumenty, či už jednotlivo alebo ako súbor;

               4.

               „spoločné služby“ sú organizačná a technická schopnosť poskytovať jeden výsledok verejnej správe v Európe vrátane prevádzkových systémov, aplikácií a digitálnych infraštruktúr všeobecného charakteru, ktoré spĺňajú spoločné požiadavky používateľov vo všetkých oblastiach politiky alebo geografických oblastiach, spolu s ich podporným prevádzkovým riadením;

               5.

               „všeobecné nástroje“ sú systémy, referenčné platformy, spoločne využívané platformy a platformy pre spoluprácu, ako aj všeobecné prvky, ktoré spĺňajú spoločné požiadavky používateľov vo všetkých oblastiach politiky alebo geografických oblastiach;

               6.

               „riešenia interoperability“ sú spoločné služby a všeobecné nástroje uľahčujúce spoluprácu rozdielnych a rôznorodých organizácií, a to buď nezávisle financované a vyvinuté v rámci programu ISA2, alebo vyvinuté v spolupráci s inými iniciatívami Únie na základe vymedzených požiadaviek verejnej správy v Európe;

               7.

               „akcie“ sú projekty, riešenia, ktoré už dosiahli prevádzkovú fázu, a sprievodné opatrenia;

               8.

               „projekt“ je časovo obmedzená postupnosť riadne vymedzených úloh, ktoré reagujú na určené potreby používateľov prostredníctvom fázového prístupu;

               9.

               „pozastavené akcie“ sú akcie programu ISA2, ktorých financovanie je na určitý čas pozastavené, ale ktorých cieľ je stále platný a ktoré naďalej podliehajú monitorovaniu a hodnoteniu zo strany programu ISA2;

               10.

               „sprievodné opatrenia“ sú:

                           a)

                           strategické opatrenia;

                           b)

                           informácie, oznamovanie prínosov programu ISA2 a opatrenia na zvyšovanie povedomia zamerané na verejnú správu v Európe a podľa potreby na podniky a občanov;

                           c)

                           opatrenia na podporu riadenia programu ISA2;

                           d)

                           opatrenia súvisiace s výmenou skúseností a výmenou a propagáciou najlepších postupov;

                           e)

                           opatrenia na propagáciu opätovného použitia existujúcich riešení interoperability;

                           f)

                           opatrenia zamerané na budovanie komunít a zvyšovanie kapacít a

                           g)

                           opatrenia zamerané na dosiahnutie synergie s iniciatívami relevantnými pre interoperabilitu v ostatných oblastiach politiky Únie;

               11.

               „podporné nástroje pre verejnú správu“ sú nástroje, rámce, usmernenia a špecifikácie v oblasti interoperability, ktorými sa verejná správa v Európe podporuje pri navrhovaní, zavádzaní a prevádzke riešení interoperability;

               12.

               „verejná správa v Európe“ sú orgány verejnej správy na úrovni Únie a na celoštátnej, regionálnej a miestnej úrovni;

               13.

               „koncoví používatelia“ sú verejná správa, podniky vrátane MSP a mikropodnikov a občania v Európe;

               14.

               „kľúčové faktory umožňujúce interoperabilitu“ sú riešenia interoperability, ktoré sú nevyhnutné na umožnenie efektívneho a účinného poskytovania verejných služieb v celej verejnej správe;

               15.

               „Európska referenčná architektúra interoperability“ alebo „EIRA“ (European Interoperability Reference Architecture) je všeobecná štruktúra zahŕňajúca zásady a usmernenia, ktoré sa uplatňujú pri zavádzaní riešení interoperability v Únii;

               16.

               „Európska kartografia interoperability“ alebo „EIC“ (European Interoperability Cartography) je archív riešení interoperability pre verejnú správu v Európe, ktoré poskytli inštitúcie Únie a členské štáty a ktoré sú predložené v spoločnom formáte a spĺňajú špecifické kritériá opätovnej použiteľnosti a interoperability, ktoré je možné vyjadriť v rámci EIRA.

         Článok 3
   Činnosti
   Prostredníctvom programu ISA2 sa podporuje a presadzuje:

               a)

               posudzovanie, zlepšovanie, prevádzka a opätovné používanie existujúcich cezhraničných alebo medziodvetvových riešení interoperability a spoločných rámcov;

               b)

               vývoj, zavádzanie, dosiahnutie stavu prevádzkovej vyspelosti, prevádzka a opätovné používanie nových cezhraničných alebo medziodvetvových riešení interoperability a spoločných rámcov;

               c)

               posudzovanie vplyvu navrhovaných alebo prijatých právnych predpisov Únie na IKT;

               d)

               určenie legislatívnych medzier na úrovni Únie a na vnútroštátnej úrovni, ktoré zabraňujú cezhraničnej alebo medziodvetvovej interoperabilite medzi orgánmi verejnej správy v Európe;

               e)

               vývoj mechanizmov na meranie a kvantifikáciu prínosov riešení interoperability vrátane metodík na posúdenie úspor v oblasti nákladov;

               f)

               mapovanie a analýza celkovej situácie v oblasti interoperability v Únii prostredníctvom zriadenia, správy a zlepšovania EIRA a EIC ako nástrojov na uľahčenie opätovného používania existujúcich riešení interoperability a na vymedzenie oblastí, v ktorých takéto riešenia zatiaľ chýbajú;

               g)

               údržba, aktualizácia, propagácia a monitorovanie vykonávania EIS, EIF a EIRA;

               h)

               posudzovanie, aktualizácia a propagácia existujúcich spoločných špecifikácií a noriem a vývoj, stanovovanie a propagácia nových spoločných špecifikácií a otvorených špecifikácií a noriem prostredníctvom normalizačných platforiem Únie a v prípade potreby v spolupráci s európskymi alebo medzinárodnými normalizačnými organizáciami;

               i)

               údržba a zverejnenie platformy umožňujúcej prístup k najlepším postupom a spoluprácu týkajúcu sa týchto postupov, ktorá funguje ako prostriedok na zvyšovanie povedomia a šírenie dostupných riešení vrátane rámcov pre ochranu a bezpečnosť a pomáha zabrániť zdvojovaniu úsilia a zároveň stimuluje opätovné využívanie riešení a noriem;

               j)

               dosahovanie stavu prevádzkovej vyspelosti nových služieb a nástrojov interoperability a dočasnú údržbu a prevádzku existujúcich služieb a nástrojov interoperability;

               k)

               identifikáciu a propagáciu najlepších postupov, rozvoj usmernení na koordináciu iniciatív v oblasti interoperability a povzbudzovanie a podporu komunít pracujúcich na riešeniach týkajúcich sa oblasti cezhraničnej alebo medziodvetvovej elektronickej interakcie medzi koncovými používateľmi.

         Komisia do 8. septembra 2016 vypracuje komunikačnú stratégiu zameranú na posilnenie informácií a zvýšenie povedomia o programe ISA2 a jeho prínosoch, ktorá bude určená podnikom vrátane MSP a občanom a ktorá bude na webovom sídle programu ISA2 používať užívateľsky prístupné prostriedky.
   Článok 4
   Všeobecné zásady
   Akcie, ktoré sa začnú alebo pokračujú na základe programu ISA2:

               a)

               sú založené na úžitkovosti a riadia sa vymedzenými potrebami a cieľmi programu;

               b)

               sú v súlade s týmito zásadami:

                           —

                           subsidiarita a proporcionalita,

                           —

                           zameranie sa na používateľa,

                           —

                           začlenenie a dostupnosť,

                           —

                           poskytovanie verejných služieb takým spôsobom, aby sa predišlo digitálnej priepasti,

                           —

                           bezpečnosť, rešpektovanie súkromia a ochrana údajov,

                           —

                           viacjazyčnosť,

                           —

                           administratívne zjednodušenie a modernizácia,

                           —

                           transparentnosť,

                           —

                           uchovávanie informácií,

                           —

                           otvorenosť,

                           —

                           opätovná použiteľnosť a zabránenie zdvojovaniu úsilia,

                           —

                           riešenia technologickej neutrality, ktoré sú čo najodolnejšie voči budúcim zmenám a prispôsobivé,

                           —

                           účinnosť a efektívnosť;

               c)

               sú pružné, rozšíriteľné a uplatniteľné v iných oblastiach činnosti alebo politiky a

               d)

               preukazujú finančnú, organizačnú a technickú udržateľnosť.

         Článok 5
   Akcie
   1.   Komisia v spolupráci s členskými štátmi a v súlade s článkom 8 vykonáva akcie uvedené v priebežnom pracovnom programe stanovenom podľa článku 9.
   2.   Akcie v podobe projektov zahŕňajú podľa potreby tieto fázy:

               —

               začatie,

               —

               plánovanie,

               —

               vykonanie,

               —

               ukončenie a záverečné hodnotenie,

               —

               monitorovanie a kontrola.

         Fázy konkrétnych projektov sa vymedzia a bližšie určia v čase, keď sa akcia zahrnie do priebežného pracovného programu. Komisia monitoruje vývoj projektov.
   3.   Vykonávanie programu ISA2 podporujú sprievodné opatrenia.
   Článok 6
   Kritériá oprávnenosti
   Všetky akcie, ktoré sa majú financovať z programu ISA2, spĺňajú všetky tieto kritériá oprávnenosti:

               a)

               ciele programu ISA2 stanovené v článku 1 ods. 1;

               b)

               jednu alebo viaceré činnosti programu ISA2 stanovené v článku 3;

               c)

               všeobecné zásady programu ISA2 stanovené v článku 4;

               d)

               podmienky financovania stanovené v článku 11.

         Článok 7
   Stanovenie priorít
   1.   Za podmienok stanovených v odseku 2 sa všetky akcie, ktoré spĺňajú kritériá oprávnenosti, prioritne zoradia podľa týchto kritérií pre stanovenie priorít:

               a)

               príspevok akcie k oblasti interoperability meraný tým, aká dôležitá a potrebná je akcia pre doplnenie oblasti interoperability v rámci Únie;

               b)

               rozsah akcie meraný podľa jej horizontálneho vplyvu po jej dokončení v rámci príslušných sektorov;

               c)

               geografický dosah akcie meraný počtom zapojených členských štátov a orgánov verejnej správy v Európe;

               d)

               naliehavosť akcie meraná podľa jej potenciálneho vplyvu pri zohľadnení nedostatku iných zdrojov financovania;

               e)

               opätovná použiteľnosť akcie meraná podľa rozsahu, v akom je možné opätovne použiť jej výsledky;

               f)

               opätovné použitie existujúcich spoločných rámcov a prvkov riešení interoperability v akcii;

               g)

               prepojenie akcie s iniciatívami Únie merané mierou spolupráce a príspevku akcie k iniciatívam Únie, akou je napríklad jednotný digitálny trh.

         2.   Kritériá pre stanovenie priorít uvedené v odseku 1 majú rovnakú váhu. Oprávnené akcie, ktoré spĺňajú viac kritérií ako iné oprávnené akcie, majú vyššiu prioritu pri zaradení do priebežného pracovného programu.
   Článok 8
   Pravidlá vykonávania
   1.   Pri vykonávaní programu ISA2 sa riadne zohľadní EIS a EIF.
   2.   S cieľom zabezpečiť interoperabilitu medzi vnútroštátnymi informačnými systémami a informačnými systémami Únie sa riešenia interoperability stanovia s ohľadom na existujúce a nové európske normy alebo verejne dostupné či otvorené špecifikácie pre výmenu informácií a integráciu služieb.
   3.   Určovanie alebo zlepšovanie riešení interoperability podľa potreby vychádza z výmeny názorov a skúseností a výmeny a presadzovania najlepších postupov alebo je nimi sprevádzané. Komisia na tento účel združuje príslušné zainteresované strany a organizuje konferencie, semináre a iné schôdze týkajúce sa otázok, na ktoré sa zameriava program ISA2.
   4.   Pri zavádzaní riešení interoperability v rámci programu ISA2 sa podľa potreby náležite zohľadní EIRA.
   5.   Riešenia interoperability a ich aktualizácie sa podľa potreby začlenia do EIC a sprístupnia sa orgánom verejnej správy v Európe na opätovné použitie.
   6.   Komisia vždy nabáda členské štáty, aby sa zapojili do akcie alebo projektu v ktorejkoľvek fáze, a umožňuje im tak urobiť.
   7.   S cieľom zabrániť zdvojeniu úsilia sa pri riešeniach interoperability financovaných v rámci programu ISA2 podľa potreby uvádzajú výsledky dosiahnuté v rámci relevantných iniciatív Únie alebo členských štátov a opätovne sa použijú existujúce riešenia interoperability.
   8.   S cieľom maximalizovať synergiu a zabezpečiť doplňujúce a kombinované úsilie sa akcie podľa potreby koordinujú s ostatnými relevantnými iniciatívami Únie.
   9.   Riešenia interoperability určené alebo zlepšené v rámci programu ISA2 vychádzajú z výmeny skúseností a výmeny a presadzovania najlepších postupov. Program ISA2 podporuje činnosti na budovanie komunít v súvislosti s rámcami a riešeniami spoločného záujmu, do čoho sa zapájajú relevantné zainteresované strany vrátane neziskových organizácií a univerzít.
   Článok 9
   Priebežný pracovný program
   1.   Na účely vykonávania akcií prijme Komisia do 8. júna 2016 vykonávacie akty, ktorými sa stanoví priebežný pracovný program na celé obdobie uplatňovania tohto rozhodnutia. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 12 ods. 2. Komisia aspoň raz ročne prijme vykonávacie akty, ktorými sa mení uvedený priebežný pracovný program.
   V priebežnom pracovnom programe sa určia, usporiadajú podľa priority, zdokumentujú, vyberú, navrhnú, zavedú, prevádzkujú a vyhodnotia akcie, propagujú ich výsledky a podľa článku 11 ods. 5 pozastaví alebo ukončí ich financovanie.
   2.   Začlenenie akcií do priebežného pracovného programu je podmienené splnením článkov 6 a 7.
   3.   Projekt, ktorý sa začal a vypracoval v rámci programu ISA alebo v rámci inej iniciatívy Únie, sa môže začleniť do priebežného pracovného programu v ktorejkoľvek jeho fáze.
   Článok 10
   Rozpočtové ustanovenia
   1.   Finančné prostriedky sa uvoľnia, keď sa projekt alebo riešenie v jeho prevádzkovej fáze začlení do priebežného pracovného programu, alebo po úspešnom dokončení projektovej fázy, ako je vymedzená v priebežnom pracovnom programe, a jeho prípadných zmenách.
   2.   Zmeny priebežného pracovného programu týkajúce sa rozpočtových prostriedkov vo výške viac ako 400 000 EUR na akciu sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 12 ods. 2.
   3.   Pri akciách v rámci programu ISA2 sa môže vyžadovať verejné obstarávanie externých služieb, na ktoré sa vzťahujú pravidlá verejného obstarávania Únie stanovené v nariadení (EÚ, Euratom) č. 966/2012.
   Článok 11
   Financovanie akcií
   1.   Vývoj, zriadenie a zlepšovanie spoločných rámcov a všeobecných nástrojov sa financuje z programu ISA2. Používanie takýchto rámcov a nástrojov financujú orgány verejnej správy v Európe.
   2.   Vývoj, zriadenie, dosiahnutie stavu prevádzkovej vyspelosti a zlepšovanie spoločných služieb sa financuje z programu ISA2. Centralizovaná prevádzka takýchto služieb na úrovni Únie sa takisto môže financovať z programu ISA2 v prípadoch, keď takáto prevádzka slúži záujmom Únie a je riadne odôvodnená v priebežnom pracovnom programe. Vo všetkých ostatných prípadoch sa používanie uvedených služieb financuje inými prostriedkami.
   3.   Riešenia interoperability, ktoré sa prevezmú do programu ISA2 na účely dosiahnutia stavu prevádzkovej vyspelosti alebo ich dočasného zachovania, sa financujú v rámci programu ISA2, kým ich neprevezmú iné programy alebo iniciatívy.
   4.   Sprievodné opatrenia sa financujú z programu ISA2.
   5.   Financovanie akcie možno pozastaviť alebo ukončiť v súlade s výsledkami monitorovania a kontroly podľa článku 5 a na základe posúdenia toho, či akcia naďalej spĺňa identifikované potreby, a posúdenia jej účinnosti a efektívnosti.
   Článok 12
   Postup výboru
   1.   Komisii pomáha Výbor pre riešenia interoperability pre verejnú správu, podniky a občanov v Európe (ďalej len „výbor ISA2“). Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
   2.   Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
   3.   Komisia prijme z riadne odôvodnených vážnych a naliehavých dôvodov okamžite uplatniteľné vykonávacie akty v súlade s postupom uvedeným v článku 8 nariadenia (EÚ) č. 182/2011. Uvedené akty zostávajú v platnosti najviac na dobu šiestich mesiacov.
   Článok 13
   Monitorovanie a hodnotenie
   1.   Komisia pravidelne monitoruje vykonávanie a vplyv programu ISA2, aby posúdila, či jeho akcie naďalej spĺňajú identifikované potreby. Komisia skúma aj synergiu s doplnkovými programami Únie.
   2.   Komisia každoročne podáva výboru ISA2, príslušnému výboru alebo výborom Európskeho parlamentu, Rade a Výboru regiónov správu o vykonávaní a výsledkoch programu ISA2.
   Komisia pravidelne monitoruje zavádzanie a opätovné používanie riešení interoperability v celej Únii v rámci priebežného pracovného programu stanoveného podľa článku 9 ods. 1
   3.   Komisia vykoná priebežné hodnotenie programu ISA2 do 30. septembra 2019 a záverečné hodnotenie do 31. decembra 2021 a výsledky uvedených hodnotení oznámi Európskemu parlamentu a Rade do uvedených termínov. V tejto súvislosti môže príslušný výbor alebo výbory Európskeho parlamentu vyzvať Komisiu, aby predstavila výsledky hodnotení a odpovedala na otázky ich členov.
   4.   Pri hodnoteniach uvedených v odseku 3 sa preskúma, okrem iného, význam, účinnosť, efektívnosť, užitočnosť podľa potreby vrátane spokojnosti podnikov a občanov, a udržateľnosť a súdržnosť akcií programu ISA2. Pri záverečnom hodnotení sa okrem toho preskúma rozsah, v akom program ISA2 dosiahol svoje ciele, ako je napríklad opätovné používanie riešení interoperability v celej Únii, pričom sa osobitná pozornosť venuje potrebám vyjadreným orgánmi verejnej správy v Európe.
   5.   Hodnotenia posúdia výkonnosť programu ISA2 vzhľadom na plnenie cieľov stanovených v článku 1 ods. 1 a dodržiavanie zásad stanovených v článku 4 písm. b). Plnenie cieľov sa meria najmä z hľadiska počtu kľúčových faktorov umožňujúcich interoperabilitu a počtu podporných nástrojov pre orgány verejnej správy, ktoré boli verejnej správe v Európe poskytnuté a ktoré sa v jej rámci využívajú. Ukazovatele na meranie výsledku a vplyvu programu ISA2 sa vymedzia v priebežnom pracovnom programe.
   6.   Pri hodnoteniach sa preskúmajú prínosy akcií pre Úniu z hľadiska pokroku spoločných politík, určia sa oblasti potenciálneho prekrývania a preskúma sa súlad s oblasťami, v ktorých je potrebné zlepšenie, a overia sa synergie s ostatnými iniciatívami Únie, najmä s NPE.
   Hodnotenia posúdia význam akcií programu ISA2 pre miestne a regionálne orgány s cieľom zlepšovať interoperabilitu orgánov verejnej správy a účinnosť poskytovania verejných služieb.
   7.   Hodnotenia obsahujú podľa potreby informácie týkajúce sa:

               a)

               kvantifikovateľných a kvalifikovateľných prínosov, ktoré riešenia interoperability prinášajú prostredníctvom prepojenia IKT s potrebami koncových používateľov;

               b)

               kvantifikovateľného a kvalifikovateľného vplyvu interoperabilných riešení založených na IKT.

         8.   Dokončené alebo pozastavené akcie naďalej podliehajú celkovému hodnoteniu programu. Monitorujú sa z hľadiska ich postavenia v rámci oblasti interoperability v Európe a hodnotia sa z hľadiska miery prijatia používateľmi, využívania a opätovnej použiteľnosti.
   Článok 14
   Medzinárodná spolupráca
   1.   Účasť v programe ISA2 je otvorená aj pre ostatné krajiny Európskeho hospodárskeho priestoru a kandidátske krajiny v rámci ich príslušných dohôd s Úniou.
   2.   Podporuje sa spolupráca s ostatnými tretími krajinami a medzinárodnými organizáciami alebo subjektmi, najmä v rámci euro-stredozemského partnerstva a Východného partnerstva a so susednými krajinami, najmä krajinami západného Balkánu a čiernomorského regiónu. Súvisiace náklady sa nehradia z programu ISA2.
   3.   Program ISA2 podľa potreby podporuje opätovné využívanie svojich riešení tretími krajinami.
   Článok 15
   Iniciatívy mimo Únie
   Bez toho, aby boli dotknuté ostatné politiky Únie, riešenia interoperability vytvorené alebo prevádzkované v rámci programu ISA2 môžu byť použité iniciatívami mimo Únie na nekomerčné účely, pokiaľ všeobecnému rozpočtu Únie nevzniknú dodatočné náklady a ak nie je ohrozený základný cieľ Únie v súvislosti s riešením interoperability.
   Článok 16
   Ochrana údajov
   Spracovanie osobných údajov v rámci riešení prevádzkovaných v rámci programu ISA2 musí byť v súlade so zásadami a ustanoveniami uvedenými v smernici 95/46/ES, smernici 2002/58/ES a nariadení (ES) č. 45/2001.
   Článok 17
   Finančné ustanovenia
   1.   Finančné krytie na vykonávanie programu ISA2 na obdobie jeho uplatňovania je 130 928 000 EUR.
   2.   Ročné rozpočtové prostriedky schvaľuje Európsky parlament a Rada v medziach viacročného finančného rámca.
   3.   Finančné prostriedky pridelené na program ISA2 môžu pokrývať aj výdavky na prípravné, monitorovacie, kontrolné, audítorské a hodnotiace činnosti, ktoré sa musia pravidelne vykonávať v záujme riadenia programu a dosiahnutia jeho cieľov.
   Článok 18
   Nadobudnutie účinnosti
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť tretím dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Uplatňuje sa od 1. januára 2016 do 31. decembra 2020.
   Bez ohľadu na druhý odsek tohto článku, sa článok 13 uplatňuje od 1. januára 2016 do 31. decembra 2021.

      V Štrasburgu 25. novembra 2015

            Za Európsky parlament

            predseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            predseda

         N. SCHMIT

      (1)  Ú. v. EÚ C 12, 15.1.2015, s. 99.

      (2)  Ú. v. EÚ C 140, 28.4.2015, s. 47.

      (3)  Pozícia Európskeho parlamentu z 11. novembra 2015 (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z 23. novembra 2015.

      (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, 27.12.2006, s. 36).

      (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/17/EÚ z 13. júna 2012, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 89/666/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/56/ES a 2009/101/ES, pokiaľ ide o prepojenie centrálnych registrov, obchodných registrov a registrov spoločností (Ú. v. EÚ L 156, 16.6.2012, s. 1).

      (6)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/2/ES zo 14. marca 2007, ktorou sa zriaďuje Infraštruktúra pre priestorové informácie v Európskom spoločenstve (Inspire) (Ú. v. EÚ L 108, 25.4.2007, s. 1).

      (7)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 z 9. júla 2008 o vízovom informačnom systéme (VIS) a výmene údajov o krátkodobých vízach medzi členskými štátmi (nariadenie o VIS) (Ú. v. EÚ L 218, 13.8.2008, s. 60).

      (8)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1987/2006 z 20. decembra 2006 o zriadení, prevádzke a využívaní Schengenského informačného systému druhej generácie (SIS II) (Ú. v. EÚ L 381, 28.12.2006, s. 4).

      (9)  Nariadenie Rady (ES) č. 2725/2000 z 11. decembra 2000, ktoré sa týka zriadenia systému Eurodac na porovnávanie odtlačkov prstov pre účinné uplatňovanie Dublinského dohovoru (Ú. v. ES L 316, 15.12.2000, s. 1).

      (10)  https://e-justice.europa.eu.

      (11)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/24/EÚ z 9. marca 2011 o uplatňovaní práv pacientov pri cezhraničnej zdravotnej starostlivosti (Ú. v. EÚ L 88, 4.4.2011, s. 45).

      (12)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 (Ú. v. EÚ L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (13)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/37/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa mení smernica 2003/98/ES o opakovanom použití informácií verejného sektora (Ú. v. EÚ L 175, 27.6.2013, s. 1).

      (14)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 910/2014 z 23. júla 2014 o elektronickej identifikácii a dôveryhodných službách pre elektronické transakcie na vnútornom trhu a o zrušení smernice 1999/93/ES (Ú. v. EÚ L 257, 28.8.2014, s. 73).

      (15)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1025/2012 z 25. októbra 2012 o európskej normalizácii, ktorým sa menia a dopĺňajú smernice Rady 89/686/EHS a 93/15/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/9/ES, 94/25/ES, 95/16/ES, 97/23/ES, 98/34/ES, 2004/22/ES, 2007/23/ES, 2009/23/ES a 2009/105/ES a ktorým sa zrušuje rozhodnutie Rady 87/95/EHS a rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1673/2006/ES (Ú. v. EÚ L 316, 14.11.2012, s. 12).

      (16)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1291/2013 z 11. decembra 2013, ktorým sa zriaďuje program Horizont 2020 – rámcový program pre výskum a inováciu (2014 – 2020) a zrušuje rozhodnutie č. 1982/2006/ES (Ú. v. EÚ L 347, 20.12.2013, s. 104).

      (17)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (Ú. v. EÚ L 94, 28.3.2014, s. 1).

      (18)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 28.3.2014, s. 65).

      (19)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/25/EÚ z 26. februára 2014 o obstarávaní vykonávanom subjektmi pôsobiacimi v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb a o zrušení smernice 2004/17/ES (Ú. v. EÚ L 94, 28.3.2014, s. 243).

      (20)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/55/EÚ zo 16. apríla 2014 o elektronickej fakturácii vo verejnom obstarávaní (Ú. v. EÚ L 133, 6.5.2014, s. 1).

      (21)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1316/2013 z 11. decembra 2013 o zriadení Nástroja na prepájanie Európy, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 913/2010 a zrušujú sa nariadenia (ES) č. 680/2007 a (ES) č. 67/2010 (Ú. v. EÚ L 348, 20.12.2013, s. 129).

      (22)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 283/2014 z 11. marca 2014 o usmerneniach pre transeurópske siete v oblasti telekomunikačnej infraštruktúry, ktorým sa zrušuje rozhodnutie č. 1336/97/ES (Ú. v. EÚ L 86, 21.3.2014, s. 14).

      (23)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1719/1999/ES z 12. júla 1999 o skupine zásad, vrátane určenia projektov uskutočňovaných v spoločnom záujme, pre transeurópske siete pre elektronickú výmenu údajov medzi správami (IDA) (Ú. v. ES L 203, 3.8.1999, s. 1).

      (24)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1720/1999/ES z 12. júla 1999, ktorým sa prijíma skupina činností a opatrení s cieľom zabezpečenia spolupráce medzi transeurópskymi sieťami pre elektronickú výmenu údajov medzi správami (IDA) a prístupu k týmto sieťam (Ú. v. ES L 203, 3.8.1999, s. 9).

      (25)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady 2004/387/ES z 21. apríla 2004 o vzájomnej súčinnosti pri poskytovaní paneurópskych e-government služieb pre verejnú správu, podnikateľské subjekty a občanov (IDABC) (Ú. v. EÚ L 144, 30.4.2004, s. 62).

      (26)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 922/2009/ES zo 16. septembra 2009 o riešeniach interoperability pre európske orgány verejnej správy (ISA) (Ú. v. EÚ L 260, 3.10.2009, s. 20).

      (27)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2120 z 25. novembra 2015, ktorým sa ustanovujú opatrenia týkajúce sa prístupu k otvorenému internetu a ktorým sa mení smernica 2002/22/ES o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb a nariadenie (EÚ) č. 531/2012 o roamingu vo verejných mobilných komunikačných sieťach v rámci Únie (Ú. v. EÚ L 310, 26.11.2015, s. 1).

      (28)  Ú. v. EÚ C 373, 20.12.2013, s. 1.

      (29)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES L 281, 23.11.1995, s. 31).

      (30)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES z 12. júla 2002 týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií (smernica o súkromí a elektronických komunikáciách) (Ú. v. ES L 201, 31.7.2002, s. 37).

      (31)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 12.1.2001, s. 1).

      (32)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, 26.10.2012, s. 1).

      (33)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13).


title: 2008/903/ES: Rozhodnutie Rady z  27. novembra 2008 o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis vo Švajčiarskej konfederácii

text:
               5.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 327/15

      ROZHODNUTIE RADY

   z 27. novembra 2008
   o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis vo Švajčiarskej konfederácii
   (2008/903/ES)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Dohodu medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis (ďalej len „dohoda“) (1), ktorá bola podpísaná 26. októbra 2004 (2) a nadobudla platnosť 1. marca 2008 (3), a najmä na jej článok 15 ods. 1,
   keďže:

               (1)

               V článku 15 ods. 1 dohody sa stanovuje, že ustanovenia schengenského acquis sa uplatňujú vo Švajčiarskej konfederácii iba na základe rozhodnutia Rady prijatého na tento účel a po overení splnenia nevyhnutných podmienok uplatňovania tohto acquis.

               (2)

               Rada po tom, čo overila, že Švajčiarska konfederácia splnila podmienky potrebné na uplatňovanie časti dotknutého schengenského acquis týkajúcej sa ochrany údajov, stanovila, svojím rozhodnutím 2008/421/ES (4), že ustanovenia schengenského acquis týkajúce sa Schengenského informačného systému budú uplatniteľné na Švajčiarsku konfederáciu od 14. augusta 2008.

               (3)

               Rada v súlade s platnými schengenskými hodnotiacimi postupmi, ako sa uvádzajú v rozhodnutí Výkonného výboru zo 16. septembra 1998 o zriadení Stáleho výboru pre hodnotenie a vykonávanie Schengenu [dokument SCH/Com-ex (98) 26 def.] (5), overila, že Švajčiarska konfederácia splnila podmienky potrebné na uplatňovanie schengenského acquis v ďalších oblastiach schengenského acquis – pozemné hranice, policajná spolupráca, Schengenský informačný systém a víza.

               (4)

               Rada 27. novembra 2008 dospela k záveru, že Švajčiarska konfederácia splnila podmienky vo všetkých uvedených oblastiach.

               (5)

               Pokiaľ ide o hodnotenie a vykonávanie schengenského acquis na vzdušných hraniciach, ďalšie hodnotiace návštevy by sa mali vykonať v neskoršej etape.

               (6)

               Preto je možné stanoviť dátumy úplného uplatňovania schengenského acquis, t. j. dátumy, odkedy by sa mali zrušiť kontroly osôb na vnútorných hraniciach so Švajčiarskou konfederáciou. Keby sa hodnotiace návštevy na vzdušných hraniciach ukázali ako neúspešné, dátum stanovený na uplatňovanie schengenského acquis, ktorým sa upravuje zrušenie kontrol osôb na vzdušných hraniciach, by sa mal prehodnotiť.

               (7)

               Obmedzenia na využívanie Schengenského informačného systému stanovené v rozhodnutí 2008/421/ES by sa mali zrušiť od najskoršieho možného dátumu.

               (8)

               V súlade s článkom 15 ods. 4 dohody a článkom 14 ods. 1 Dohody medzi Spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o kritériách a mechanizmoch na určenie štátu zodpovedného za preskúmanie žiadosti o azyl podanej v členskom štáte alebo vo Švajčiarsku (6) by sa mala od 12. decembra 2008 vykonávať druhá uvedená dohoda.

               (9)

               V dohode medzi Švajčiarskou konfederáciou a Dánskym kráľovstvom o vytvorení práv a povinností medzi Dánskom a Švajčiarskou konfederáciou, ktoré sa týkajú ustanovení schengenského acquis uvedených v hlave IV Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, sa ustanovuje, že v súvislosti s vykonávaním, uplatňovaním a vývojom schengenského acquis nadobudne platnosť v ten istý deň ako dohoda.

               (10)

               V súlade s článkom 15 ods. 1 druhým pododsekom dohody a v dôsledku čiastočného uplatňovania schengenského acquis Spojeným kráľovstvom Veľkej Británie a Severného Írska ustanoveného v rozhodnutí Rady 2004/926/ES z 22. decembra 2004 o nadobudnutí účinnosti niektorých ustanovení schengenského acquis Spojeným kráľovstvom Veľkej Británie a Severného Írska (7), a najmä s jeho článkom 1 prvým pododsekom by sa na vzťahy Švajčiarskej konfederácie so Spojeným kráľovstvom Veľkej Británie a Severného Írska mala uplatňovať iba tá časť ustanovení schengenského acquis, ktorá sa uplatňuje vo Švajčiarskej konfederácii v jej vzťahoch s členskými štátmi, ktoré úplne uplatňujú schengenské acquis.

               (11)

               V súlade s článkom 15 ods. 1 tretím pododsekom dohody a v dôsledku čiastočného uplatňovania schengenského acquis Cyprom na jednej strane a Bulharskom a Rumunskom na strane druhej, ako sa ustanovuje v článku 3 ods. 2 Aktu o pristúpení z roku 2003 a v článku 4 ods. 2 Aktu o pristúpení z roku 2005, by sa na vzťahy Švajčiarskej konfederácie s týmito členskými štátmi mala uplatňovať iba tá časť ustanovení schengenského acquis, ktorá sa uplatňuje v týchto členských štátoch.

               (12)

               V dohode medzi Švajčiarskou konfederáciou, Islandskou republikou a Nórskym kráľovstvom o vykonávaní, uplatňovaní a vývoji schengenského acquis a o kritériách a mechanizmoch určenia štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej vo Švajčiarsku, na Islande alebo v Nórsku sa ustanovuje, že v súvislosti s vykonávaním, uplatňovaním a vývojom schengenského acquis nadobudne platnosť v ten istý deň ako dohoda,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článok 1
   1.   Všetky ustanovenia uvedené v prílohách A a B k dohode a akékoľvek akty, ktoré predstavujú ďalší rozvoj jedného alebo viacerých z týchto ustanovení, sa uplatňujú na Švajčiarsku konfederáciu v jej vzťahoch s Belgickým kráľovstvom, Českou republikou, Dánskym kráľovstvom, Spolkovou republikou Nemecko, Estónskou republikou, Helénskou republikou, Španielskym kráľovstvom, Francúzskou republikou, Talianskou republikou, Lotyšskou republikou, Litovskou republikou, Luxemburským veľkovojvodstvom, Maďarskou republikou, Maltskou republikou, Holandským kráľovstvom, Rakúskou republikou, Poľskou republikou, Portugalskou republikou, Slovinskou republikou, Slovenskou republikou, Fínskou republikou a Švédskym kráľovstvom od 12. decembra 2008.
   Pokiaľ tieto ustanovenia upravujú zrušenie kontrol osôb na vnútorných hraniciach, na vzdušné hranice sa uplatňujú od 29. marca 2009. Rada môže rozhodnúť o posunutí tohto termínu jednoduchou väčšinou členov Rady zastupujúcich vlády členských štátov, na ktoré sa uplatňujú ustanovenia schengenského acquis upravujúce zrušenie kontrol osôb na vnútorných hraniciach. V tom prípade Rada stanoví nový termín na základe jednomyseľného súhlasu týchto členov.
   Všetky obmedzenia na využívanie Schengenského informačného systému dotknutými členskými štátmi sa zrušia od 8. decembra 2008.
   2.   Ustanovenia schengenského acquis, ktoré Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska uplatňuje na základe článku 1 rozhodnutia Rady 2004/926/ES, a akékoľvek akty, ktoré predstavujú ďalší rozvoj jedného alebo viacerých z týchto ustanovení, sa uplatňujú na Švajčiarsku konfederáciu v jej vzťahoch so Spojeným kráľovstvom Veľkej Británie a Severného Írska od 12. decembra 2008.
   3.   Ustanovenia schengenského acquis, ktoré sa uplatňujú na Cyprus na jednej strane a Bulharsko a Rumunsko na strane druhej na základe článku 3 odseku 1 Aktu o pristúpení z roku 2003 a v článku 4 ods. 1 Aktu o pristúpení z roku 2005, a akékoľvek akty, ktoré predstavujú ďalší rozvoj jedného alebo viacerých z týchto ustanovení, sa uplatňujú na Švajčiarsku konfederáciu v jej vzťahoch s Cyprom, Bulharskom a Rumunskom od 12. decembra 2008.
   Článok 2
   Odchylne od prílohy II k nariadeniu Rady (ES) č. 539/2001 z 15. marca 2001 uvádzajúcemu zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov, a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (8), Švajčiarsko je oprávnené zachovať oslobodenie od vízovej povinnosti pre Antiguu a Barbudu, Bahamy, Barbados, Svätý Krištof a Nevis od 12. decembra 2008 do nadobudnutia platnosti dohôd o oslobodení od vízovej povinnosti uzavretých medzi Európskym spoločenstvom a každou z týchto krajín.
   Článok 3
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.

      V Bruseli 27. novembra 2008

            Za Radu

            predsedníčka

         M. ALLIOT-MARIE

      (1)  Ú. v. EÚ L 53, 27.2.2008, s. 52.

      (2)  Rozhodnutia Rady 2004/849/ES (Ú. v. EÚ L 368, 15.12.2004, s. 26) a 2004/860/ES (Ú. v. EÚ L 370, 17.12.2004, s. 78).

      (3)  Rozhodnutia Rady 2008/146/ES (Ú. v. EÚ L 53, 27.2.2008, s. 1) a 2008/149/SVV (Ú. v. EÚ L 53, 27.2.2008, s. 50).

      (4)  Ú. v. EÚ L 149, 7.6.2008, s. 74.

      (5)  Ú. v. ES L 239, 22.9.2000, s. 138.

      (6)  Ú. v. EÚ L 53, 27.2.2008, s. 5.

      (7)  Ú. v. EÚ L 395, 31.12.2004, s. 70.

      (8)  Ú. v. ES L 81, 21.3.2001, s. 1.


title: Rozhodnutie Rady z 2. septembra 2014 , ktorým sa prijíma pozícia Rady k návrhu všeobecného rozpočtu Európskej únie na rozpočtový rok 2015

text:
               3.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/1

         ROZHODNUTIE RADY
   z 2. septembra 2014,
   ktorým sa prijíma pozícia Rady k návrhu všeobecného rozpočtu Európskej únie na rozpočtový rok 2015
   (2014/C 295/01)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä jej článok 314 ods. 3, v spojení so Zmluvou o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, a najmä jej článok 106a,
   keďže:

               (1)

               Komisia 25. júna 2014 predložila návrh obsahujúci návrh všeobecného rozpočtu Európskej únie na rozpočtový rok 2015 (1).

               (2)

               Rada preskúmala návrh Komisie s cieľom vymedziť pozíciu, ktorá ja na strane príjmov v súlade s rozhodnutím Rady 2007/436/ES, Euratom zo 7. júna 2007 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev (2) a na strane výdavkov v súlade s nariadením Rady (EÚ, Euratom) č. 1311/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa ustanovuje viacročný finančný rámec na roky 2014 – 2020 (3),

         ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článok
   Rada 2. septembra 2014 prijala pozíciu Rady k návrhu všeobecného rozpočtu Európskej únie na rozpočtový rok 2015.
   Úplné znenie je k dispozícii na nahliadnutie alebo stiahnutie na internetovej stránke Rady: http://www.consilium.europa.eu/

      V Bruseli 2. septembra 2014

            Za Radu

            predseda

         S. GOZI

      (1)  COM(2014) 300 final.

      (2)  Ú. v. EÚ L 163, 23.6.2007, s. 17.

      (3)  Ú. v. EÚ L 347, 20.12.2013, s. 884.


title: Rozhodnutie Komisie z 5. novembra 2003, ktorým sa zriaďuje Európsky výbor pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancovText s významom pre EHP.

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32004D0009

Úradný vestník L 003 , 07/01/2004 S. 0034 - 0035

		Rozhodnutie Komisiez 5. novembra 2003,ktorým sa zriaďuje Európsky výbor pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov(Text s významom pre EHP)(2004/9/ES)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,keďže:(1) V júni 2001 prijala Komisia rozhodnutia 2001/527/ES [1] a 2001/528/ES [2] o zriadení Výboru Výbor európskych regulačných orgánov cenných papierov, resp. Európskeho výboru pre cenné papiere.(2) Európsky parlament vo svojich uzneseniach z 5. februára a 21. novembra 2002 schválil štvorúrovňový prístup obhajovaný v záverečnej správe Výboru múdrych o regulácii európskych trhov cenných papierov a požadoval, aby sa určité aspekty tohto prístupu vzťahovali aj na odvetvia bankovníctva a poisťovníctva, s podmienkou jednoznačnej odhodlanosti Rady k reforme, aby sa zaručila správna inštitucionálna rovnováha.(3) 3. decembra 2002 Rada vyzvala Komisiu, aby podnikla opatrenia, ktorými by preniesla povinnosti a právomoci na už zriadené štruktúry v oblasti cenných papierov.(4) Smernica Rady 91/675/EHS z 19. decembra 1991, ktorou sa zriaďuje Výbor pre poistenie [3], zriadila výbor, ktorý Komisii radí pri vypracovávaní právnych predpisov v oblasti poisťovníctva.(5) Komisia navrhla smernicu, ktorou sa okrem iného mení á dopĺňa smernica 91/675/EHS, prvá smernica Rady 73/239/EHS z 24. júla 1973 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia s výnimkou životného poistenia [4], v znení neskorších zmien a doplnení, smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení [5] a smernica 2002/87/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. decembra 2002 o doplnkovom dohľade nad úverovými inštitúciami, poisťovňami a investičnými spoločnosťami vo finančnom konglomeráte, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES [6], s cieľom zrušiť poradné funkcie Výboru pre poistenie.(6) Takáto zmena a doplnenie si vyžadujú zodpovedajúce a súbežné vytvorenie novej poradnej skupiny, aby Komisii poskytovala poradenstvo vo vzťahu k vypracovávaniu právnych predpisov spoločenstva v oblasti poisťovníctva a dôchodkového poistenia zamestnancov, ďalej len "Európsky výbor pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov".(7) Na zabezpečenie uvedeného by toto rozhodnutie malo nadobudnúť účinnosť v rovnakom čase ako ktorákoľvek smernica, ktorou sa zrušujú výhradne poradné funkcie Výboru pre poistenie.(8) Európsky výbor pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov by mal byť oprávnený preskúmavať každú otázku vzťahujúcu sa na uplatňovanie opatrení spoločenstva týkajúcich sa oblastí poisťovníctva a dôchodkového poistenia zamestnancov a mal by najmä radiť Komisii vo veciach nových návrhov nových právnych predpisov v týchto oblastiach, ktoré má Komisia v úmysle predložiť Európskemu parlamentu a Rade; Európsky výbor pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov by sa však v oblasti dôchodkového poistenia zamestnancov nemal zaoberať aspektmi pracovného a sociálneho práva, ako je organizácia zamestnaneckých režimov, konkrétne povinné členstvo a výsledky dohôd kolektívneho vyjednávania,ROZHODLA TAKTO:Článok 1Týmto sa zriaďuje poradná skupina so zameraním na poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov v spoločenstve s názvom "Európsky výbor pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov", ďalej len "výbor".Článok 21. Výbor radí Komisii na jej žiadosť vo veciach politiky vzťahujúcej sa na poisťovníctvo, zaisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov, ako aj vo veciach návrhov Komisie v týchto oblastiach. Výbor preskúmava všetky otázky vzťahujúce sa na uplatňovanie ustanovení spoločenstva týkajúcich sa odvetví poisťovníctva, zaisťovníctva a dôchodkového poistenia zamestnancov, najmä smerníc o poisťovníctve, zaisťovníctve a dôchodkovom poistení zamestnancov.2. Výbor neposudzuje osobitné problémy vzťahujúce sa na individuálne poisťovacie alebo zaisťovacie spoločnosti alebo inštitúcie zaoberajúce sa dôchodkovým poistením zamestnancov.3. Výbor sa nezaoberá aspektmi pracovného a sociálneho práva, ako je organizácia zamestnaneckých režimov, konkrétne povinné členstvo a výsledky dohôd kolektívneho vyjednávania.Článok 31. Výbor sa skladá zo zástupcov členských štátov na vysokej úrovni. Výboru predsedá zástupca Komisie.2. Predseda Výboru európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov zriadeného rozhodnutím Komisie 2004/6/ES [7] sa na zasadnutiach výboru zúčastňuje ako pozorovateľ.3. Komisia môže na jeho zasadnutia prizývať znalcov a pozorovateľov.4. Sekretariát výboru zabezpečí Komisia.5. Výbor prijme svoj rokovací poriadok.Článok 4Výbor prijme svoj rokovací poriadok. Výbor sa schádza pravidelne a v prípade potreby. Komisia môže zvolať mimoriadne zasadnutie, ak to vzhľadom na vzniknutú situáciu pokladá za potrebné.Článok 5Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť v rovnaký deň ako akákoľvek smernica, ktorou sa menia a dopĺňajú výhradne poradné funkcie Výboru pre poistenie.V Bruseli 5. novembra 2003Za KomisiuFrederik Bolkesteinčlen Komisie[1] Ú. v. ES L 191, 13.7.2001, s. 43.[2] Ú. v. ES L 191, 13.7.2001, s. 45.[3] Ú. v. ES L 374, 31.12.1991, s. 32.[4] Ú. v. ES L 228, 16.8.1973, s. 3.[5] Ú. v. ES L 345, 19.12.2002, s. 1.[6] Ú. v. EÚ L 35, 11.2.2003, s. 1.[7] Ú. v. EÚ L 3, 7.1.2004, s. 30.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutie Rady z 19. februára 2004 o uzatvorení v mene Európskeho spoločenstva Protokolu o perzistentných organických látkach k Dohovoru z roku 1979 o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32004D0259

Úradný vestník L 081 , 19/03/2004 S. 0035 - 0036

		Rozhodnutie Radyz 19. februára 2004o uzatvorení v mene Európskeho spoločenstva Protokolu o perzistentných organických látkach k Dohovoru z roku 1979 o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov(2004/259/ES)RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä jej článok 175 ods. 1, v súčinnosti s článkom 300 ods. 2, prvá veta prvého pododseku a článok 300 ods. 3, prvý pododsek,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [1],so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru [2],po porade s Výborom regiónov,keďže:(1) podpora opatrení, na medzinárodnej úrovni, určených na potláčanie regionálnych alebo celosvetových problémov v oblasti životného prostredia, je jedným z cieľov politiky Spoločenstva v oblasti životného prostredia, v súlade s článkom 174 zmluvy;(2) Spoločenstvo podpísalo v Aarhuse 24. júna 1998 Protokol o perzistentných organických látkach k Dohovoru z roku 1979 o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov (ďalej len "protokol");(3) protokol má za cieľ kontrolu, obmedzovanie alebo eliminovanie uvoľňovania, emisií a úniku perzistentných organických látok, ktoré majú značné nepriaznivé účinky na ľudské zdravie alebo životné prostredie, následkom ich diaľkového cezhraničného atmosferického presunu;(4) protokol určuje v princípe elimináciu alebo obmedzenie výroby a používania trinástich látok, považovaných za perzistentné organické látky. Okrem toho, zmluvné strany musia podniknúť účinné opatrenia na obmedzenie alebo stabilizáciu celkových ročných emisií určitých látok;(5) protokol je otvorený na ratifikáciu, prijatie, schválenie alebo pristúpenie štátmi a regionálnymi organizáciami ekonomickej integrácie, ktoré sú zmluvnými stranami dohovoru;(6) pretože väčšina ustanovení protokolu sa týka ochrany životného prostredia a ochrany ľudského zdravia, je primerané vybrať článok 175 ods. 1 ako právny základ, v súvislosti s článkom 300;(7) protokol prispieva k dosiahnutiu cieľov environmentálnej politiky Spoločenstva. Je preto primerané, aby Spoločenstvo schválilo protokol čo najskôr;(8) Spoločenstvo už prijalo právne nástroje, ktoré zahrňujú záležitosti riadené protokolom, vrátane smerníc Rady 79/117/EHS z 21. decembra 1978, ktorou sa zakazuje uvedenie na trh a používanie prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich určité účinné látky [3], a 96/59/ES zo 16. septembra 1996 o zneškodnení polychlórovaných bifenylov a polychlórovaných terfenylov (PCB/PCT) [4],ROZHODLA TAKTO:Článok 1Protokol o perzistentných organických látkach k Dohovoru z roku 1979 o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov, sa týmto v mene Spoločenstva schvaľuje.Text protokolu je priložený k tomuto rozhodnutiu.Článok 2Týmto sa schvaľuje predseda Rady, aby vymenoval osobu (osoby) splnomocnené uložiť schvaľovaciu listinu v mene Spoločenstva u generálneho tajomníka Organizácie spojených národov, v súlade s článkom 16 protokolu.V Bruseli 19. februára 2004Za RadupredsedaM. McDowell[1] Stanovisko doručené 20. novembra 2003 (zatiaľ neuverejnené v Úradnom vestníku).[2] Stanovisko doručené 29. októbra 2003 (zatiaľ neuverejnené v Úradnom vestníku).[3] Ú. v. ES L 33, 8.2.1979, s. 36. Smernica naposledy zmenená a doplnená nariadením (ES) č. 807/2003 (Ú. v. EÚ L 122, 16.5.2003, s. 36).[4] Ú. v. ES L 243, 24.9.1996, s. 31.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutie Rady zo 16. decembra 2002 o podpísaní v mene spoločenstva a predbežnom uplatňovaní dohody o obchode s textilnými výrobkami medzi Európskym spoločenstvom a Nepálskym kráľovstvom, parafovanej v Bruseli 23. októbra 2002

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32002D0993

Úradný vestník L 348 , 21/12/2002 S. 0120 - 0153

		Rozhodnutie Radyzo 16. decembra 2002o podpísaní v mene spoločenstva a predbežnom uplatňovaní dohody o obchode s textilnými výrobkami medzi Európskym spoločenstvom a Nepálskym kráľovstvom, parafovanej v Bruseli 23. októbra 2002(2002/993/ES)RADA EURÓPSKEJ ÚNIEso zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä jej článok 133 v spojení s prvým pododsekom prvou vetou článku 300 ods. 2,so zreteľom na návrh Komisie,keďže:(1) Komisia dojednala s Nepálskym kráľovstvom v mene Európskeho spoločenstva dohodu o obchode s textilnými výrobkami;(2) táto dohoda bola parafovaná 23. októbra 2002;(3) je vhodné túto dohodu uplatňovať na základe reciprocity predbežne od 1. januára 2003 až do ukončenia príslušných postupov na jej formálne uzatvorenie;(4) podliehajúc jej neskoršiemu uzavretiu dohoda by sa mala v mene spoločenstva podpísať,ROZHODLA TAKTO:Článok 1Týmto sa v mene Európskeho spoločenstva schvaľuje podpis dohody o obchode s textilnými výrobkami medzi Európskym spoločenstvom a Nepálskym kráľovstvom podliehajúc rozhodnutiu Rady o uzatvorení uvedenej dohody.Text dohody je pripojený k tomuto rozhodnutiu.Článok 2Týmto sa predseda Rady poveruje určiť osoby splnomocnené na podpis dohody v mene spoločenstva v prípade jej uzavretia.Článok 3Dohoda sa bude uplatňovať na základe reciprocity predbežne od 1. januára 2003 až do ukončenia postupov na jej uzatvorenie.V Bruseli 16. decembra 2002Za RadupredsedaM. Fischer Boel--------------------------------------------------