title: Rozhodnutie Dozorného úradu EZVO č. 35/10/COL z  3. februára 2010 , ktorým sa osemdesiatykrát menia a dopĺňajú procesnoprávne a hmotnoprávne pravidlá v oblasti štátnej pomoci zavedením novej kapitoly o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie

text:
               11.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 124/40

         ROZHODNUTIE DOZORNÉHO ÚRADU EZVO
   č. 35/10/COL
   z 3. februára 2010,
   ktorým sa osemdesiatykrát menia a dopĺňajú procesnoprávne a hmotnoprávne pravidlá v oblasti štátnej pomoci zavedením novej kapitoly o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie
   DOZORNÝ ÚRAD EZVO (1),
   SO ZRETEĽOM na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore (2), a najmä na jej články 61 až 63 a protokol 26,
   SO ZRETEĽOM na Dohodu medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdneho dvora (3), a najmä na jej článok 24 a článok 5 ods. 2 písm. b),
   KEĎŽE:
   podľa článku 24 Dohody o dozore a súde uvedie dozorný úrad do platnosti ustanovenia Dohody o EHP týkajúce sa štátnej pomoci,
   podľa článku 5 ods. 2 písm. b) Dohody o dozore a súde vydáva dozorný úrad oznámenia alebo usmernenia o otázkach, ktoré sa rozoberajú v Dohode o EHP, pokiaľ sa to v Dohode o EHP alebo Dohode o dozore a súde výslovne ustanovuje, alebo pokiaľ to dozorný úrad považuje za potrebné,
   procesnoprávne a hmotnoprávne pravidlá v oblasti štátnej pomoci dozorný úrad prijal 19. januára 1994 (4),
   Európska komisia (ďalej len „Komisia“) uverejnila 27. októbra 2009 oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie (5),
   oznámenie Komisie má význam aj pre Európsky hospodársky priestor,
   v rámci celého EHP sa má zabezpečiť jednotné uplatňovanie pravidiel štátnej pomoci EHP,
   podľa bodu II v položke „VŠEOBECNÉ“ na konci prílohy XV k Dohode o EHP má dozorný úrad po konzultácii s Komisiou prijať akty, ktoré zodpovedajú aktom prijatým Komisiou,
   Dozorný úrad informoval Komisiu a štáty EZVO o tejto veci listami z 26. januára 2010 (úkony č. 543973, 543974 a 543997),
   PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Usmernenia o štátnej pomoci sa menia a dopĺňajú zavedením novej kapitoly o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie. Nová kapitola sa nachádza v prílohe k tomuto rozhodnutiu.
   Článok 2
   Iba anglické znenie je autentické.

      V Bruseli 3. februára 2010

            Za Dozorný úrad EZVO

         Per SANDERUD

            predseda

         Kurt JÄGER

            člen kolégia

      (1)  Ďalej len „dozorný úrad“.

      (2)  Ďalej len „Dohoda o EHP“.

      (3)  Ďalej len „Dohoda o dozore a súde“.

      (4)  Usmernenia o uplatňovaní a výklade článkov 61 a 62 Dohody o EHP a článku 1 protokolu 3 k Dohode o dozore a súde, prijaté a vydané dozorným úradom 19. januára 1994, uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (ďalej len „Ú. v.“) ES L 231, 3.9.1994, s. 1 a v dodatku EHP č. 32 z 3.9.1994 s. 1, v znení zmien a doplnení. Ďalej len „usmernenia o štátnej pomoci“. Aktualizované znenie usmernení o štátnej pomoci je uverejnené na webovej lokalite dozorného úradu: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (5)  Ú. v. EÚ C 257, 27.10.2009, s. 1.

      PRÍLOHA

         UPLATŇOVANIE PRAVIDIEL ŠTÁTNEJ POMOCI NA VEREJNOPRÁVNE VYSIELANIE
          (1)

      1.   Úvod a rozsah

                  1.

                  V posledných troch desaťročiach vysielanie prekonalo významné zmeny. Zrušenie monopolov, objavenie sa nových účastníkov a rýchly technický rozvoj zásadne zmenili konkurenčné prostredie. Televízne vysielanie bolo tradične vyhradenou činnosťou. Od počiatku ho poskytovali prevažne verejnoprávne podniky v monopolnom režime, najmä v dôsledku obmedzenej dostupnosti vysielacích frekvencií a veľkých prekážok pre vstup.

                  2.

                  V 70. rokoch minulého storočia však hospodársky a technický rozvoj poskytoval štátom EZVO čoraz viac možností na to, aby umožnili vysielať aj iným prevádzkovateľom. Štáty EZVO sa tak rozhodli zaviesť na trh hospodársku súťaž. Viedlo to k širšiemu výberu pre užívateľov, nakoľko sa sprístupnili mnohé ďalšie kanály a nové služby, prospelo to aj vzniku a rastu silných európskych prevádzkovateľov, rozvoju nových technológií a väčšiemu stupňu plurality v sektore, čo je oveľa viac než len ďalšie dostupné kanály a služby. Štáty EZVO, aj keď otvorili trh pre hospodársku súťaž, usúdili, že verejnoprávne vysielanie by sa malo zachovať ako spôsob zabezpečenia spravodajstva o celom rade oblastí a na uspokojenie potrieb a cieľov verejnej politiky, ktoré by v opačnom prípade nemuseli byť splnené v optimálnej miere.

                  3.

                  Zintenzívňujúca sa hospodárska súťaž spolu s prítomnosťou prevádzkovateľov financovaných štátom viedla zároveň aj k rastúcim obavám o zabezpečenie rovnakých podmienok, na čo dozorný úrad upozornili súkromní prevádzkovatelia. V sťažnostiach sa uvádzajú porušenia článkov 59 a 61 Dohody o EHP vo vzťahu k verejnému financovaniu verejnoprávnych vysielateľov.

                  4.

                  V predchádzajúcej kapitole o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie usmernení o štátnej pomoci (2) sa po prvýkrát stanovil rámec upravujúci financovanie verejnoprávneho vysielania štátom. Slúži dozornému úradu ako dobrý základ na riešenie prípadov v oblasti financovania verejnoprávnych vysielateľov.

                  5.

                  Medzičasom technologické zmeny zásadne zmenili vysielacie a audiovizuálne trhy. Došlo k znásobeniu distribučných platforiem a technológií, ako digitálna televízia, internetová televízia, mobilná televízia a video na požiadanie. Viedlo to k zvýšeniu konkurencie zo strany nových účastníkov, ako napríklad prevádzkovateľov sietí a internetových spoločností, vstupujúcich na trh. Technický rozvoj tiež umožnil vznik nových mediálnych služieb, ako napríklad online informačných služieb a nelineárnych služieb alebo služieb na požiadanie. Poskytovanie audiovizuálnych služieb sa zjednocuje, pričom užívatelia môžu v čoraz väčšej miere získať viaceré služby na jednej platforme alebo zariadení alebo získať niektorú danú službu na viacerých platformách alebo zariadeniach. Rastúca škála možností pre užívateľov týkajúca sa prístupu k mediálnemu obsahu vedie k znásobovaniu ponúkaných audiovizuálnych služieb a k fragmentácii divákov. Nové technológie umožnili lepšiu účasť užívateľov. Tradičný model pasívnej konzumácie sa postupne menil na aktívnu účasť užívateľov a ich kontrolu nad obsahom. Aby sa verejní i súkromní vysielatelia dokázali vyrovnať s novými výzvami, diverzifikujú svoje činnosti smerom k novým distribučným platformám a rozširovaniu spektra svojich služieb. V poslednom čase táto diverzifikácia činností verejnoprávnych vysielateľov (ako napr. internetový obsah, tematické kanály) financovaných z verejných prostriedkov viedla k viacerým sťažnostiam zo strany iných trhových subjektov, okrem iného aj vydavateľov.

                  6.

                  V roku 2003 Súdny dvor Európskej únie (ďalej len „Európsky súdny dvor“) v rozsudku vo veci Altmark
                      (3) stanovil podmienky, na základe ktorých náhrada za verejnoprávne služby nepredstavuje štátnu pomoc. V roku 2005 dozorný úrad prijal novú kapitolu o štátnej pomoci vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme (4) a zahrnul ju do usmernení o štátnej pomoci. Okrem toho v roku 2006 rozhodnutie Komisie 2005/842/ES z 28. novembra 2005 o uplatňovaní článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES na štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme udeľovanej niektorým podnikom povereným poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (5) bolo zahrnuté do Dohody o EHP ako akt uvedený v bode 1h prílohy XV v znení prispôsobenom prostredníctvom protokolu 1 k Dohode o EHP (ďalej len „rozhodnutie 2005/842/ES“) (6). Štáty EZVO v súčasnosti začleňujú smernicu 2007/65/ES (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) (7), ktorou sa rozširuje rozsah pôsobnosti audiovizuálneho nariadenia EÚ na novovznikajúce mediálne služby.

                  7.

                  Tieto zmeny na trhu a v právnom prostredí vyzývajú k aktualizácii kapitoly o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie. V akčnom pláne štátnej pomoci z roku 2005 (8) bolo uvedené, že Európska komisia (ďalej len „Komisia“) „opätovne preverí svoje oznámenie o uplatnení pravidiel štátnej pomoci v prípade verejnoprávneho vysielania. Najmä v súvislosti s rozvojom nových digitálnych technológií a internetových služieb sa objavili nové otázky týkajúce sa rozsahu činností verejnoprávneho vysielania“.

                  8.

                  V priebehu rokov 2008 a 2009 sa dozorný úrad a štáty EZVO zúčastnili na verejných konzultáciách Komisie o revízii oznámenia z roku 2001 o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie (9). Touto kapitolou sa konsoliduje rozhodovacia prax Komisie a dozorného úradu v oblasti štátnej pomoci spôsobom orientovaným na budúcnosť, a to na základe pripomienok získaných v priebehu verejných konzultácií. Vysvetľujú sa v nej zásady, ktorými sa dozorný úrad riadi pri uplatňovaní článkov 61 a 59 ods. 2 Dohody o EHP na verejné financovanie audiovizuálnych služieb v sektore vysielania (10) pri zohľadnení najnovšieho vývoja na trhu a v právnej oblasti. Touto kapitolou nie je dotknuté uplatňovanie pravidiel vnútorného trhu a základných slobôd vo vysielacej sfére.

            2.   Úloha verejnoprávneho vysielania

                  9.

                  Aj keď verejnoprávne vysielanie má jasný hospodársky význam, nemožno ho porovnávať s verejnoprávnou službou v ktoromkoľvek inom hospodárskom odvetví. Neexistuje žiadna iná služba, ktorá má naraz prístup k takej širokej časti populácie, poskytuje jej toľko informácií a tém a prináša a ovplyvňuje tak individuálne stanoviská, ako aj verejnú mienku.

                  10.

                  Okrem toho sa vysielanie vo všeobecnosti vníma ako veľmi spoľahlivý zdroj informácií a pre nezanedbateľnú časť populácie predstavuje hlavný zdroj informácií. Obohacuje tak verejnú diskusiu a v konečnom dôsledku dokáže zabezpečiť spravodlivú účasť všetkých občanov na verejnom živote. V tejto súvislosti sú veľmi dôležité záruky nezávislosti vysielania v súlade so všeobecnou zásadou slobody prejavu zakotvenou v článku 10 Európskeho dohovoru o ľudských právach, všeobecnou zásadou práva, ktorej dodržiavanie zabezpečuje Európsky súdny dvor (11).

                  11.

                  Úloha verejnoprávnych služieb (12) je vo všeobecnosti v Dohode o EHP uznaná najmä v článku 59 ods. 2, ktorý znie takto:
                  „Podniky poverené poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu alebo podniky, ktoré majú povahu fiškálneho monopolu, podliehajú pravidlám tejto dohody, najmä pravidlám hospodárskej súťaže za predpokladu, že ich uplatňovanie neznemožňuje právne alebo v skutočnosti plniť určité úlohy, ktoré im boli zverené. Rozvoj obchodu nesmie byť ovplyvnený v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami zmluvných strán.“

                  12.

                  Význam verejnoprávneho vysielania pre spoločenský, demokratický a kultúrny život bol opätovne potvrdený v akte uvedenom v bode 33 prílohy XI k Dohode o EHP (Uznesenie Rady a zástupcov vlád členských štátov na zasadnutí v Rade 25. januára 1999 o verejnoprávnom vysielaní)
                      (13), v znení prispôsobenom prostredníctvom protokolu 1 k Dohode o EHP (ďalej len uznesenie o verejnoprávnom vysielaní) (14). Ako sa zdôrazňuje v uznesení o verejnoprávnom vysielaní: „Prístup širokej verejnosti bez diskriminácie a na základe rovnakých možností k rôznym kanálom a službám je nevyhnutným predpokladom na plnenie osobitného záväzku verejnoprávneho vysielania“. Okrem toho verejnoprávne vysielanie musí „využívať technický pokrok“, prinášať „verejnosti výhody nových audiovizuálnych a informačných služieb a nových technológií“ a podieľať sa na „rozvoji a diverzifikácii činností v digitálnom veku“. A nakoniec „verejnoprávne vysielanie musí vedieť neustále poskytovať širokú škálu programov v rámci svojej právomoci stanovenej členskými štátmi s cieľom zamerať sa na spoločnosť ako celok; v tejto súvislosti je legitímne, aby sa verejnoprávne vysielanie usilovalo osloviť veľký počet divákov“.

                  13.

                  Úloha verejnoprávneho vysielania pri podporovaní kultúrnej rozmanitosti bola potvrdená aj v Dohovore UNESCO z roku 2005 o ochrane a podpore rozmanitosti kultúrnych prejavov (15). V dohovore sa uvádza, že každá strana môže prijať „opatrenia určené na ochranu a podporu rôznorodosti kultúrneho prejavu na svojom území“. Takéto opatrenia môžu okrem iného zahŕňať „opatrenia, ktorých cieľom je podporovať rozmanitosť médií, a to aj prostredníctvom programovej služby verejnoprávneho vysielania“ (16).

                  14.

                  Tieto hodnoty verejnoprávneho vysielania sú rovnako dôležité v rýchlo sa meniacom prostredí nových médií. Toto bolo tiež zdôraznené v odporúčaniach Rady Európy o pluralite médií a rozmanitosti mediálneho obsahu (17) a o poslaní verejnoprávnych médií v informačnej spoločnosti (18). Druhé uvedené odporúčanie vyzýva členské štáty Rady Európy, aby „zabezpečili verejnoprávne médiá (…) transparentným a zodpovedným spôsobom“ a aby „verejnoprávnym médiám umožnili úplne a účinne reagovať na výzvy informačnej spoločnosti pri zohľadnení verejnej/súkromnej duálnej štruktúry európskeho priestoru elektronických médií a venovali pozornosť otázkam trhu a hospodárskej súťaže“.

                  15.

                  Zároveň a bez ohľadu na uvedené skutočnosti treba poznamenať, že komerční vysielatelia, z ktorých mnohí podliehajú požiadavkám verejnoprávnej služby, tiež zohrávajú významnú úlohu pri plnení cieľov uznesenia o verejnoprávnom vysielaní v takom rozsahu, v akom prispievajú k pluralizmu, obohacujú kultúrne a politické diskusie a rozširujú výber programov. Vydavatelia novín a ďalších tlačených médií sú okrem toho aj dôležitými garantmi objektívnej informovanosti verejnosti a demokracie. Keďže títo prevádzkovatelia teraz súťažia s vysielateľmi na internete, všetci títo poskytovatelia komerčných médií sú znepokojení potenciálnymi nepriaznivými účinkami, ktoré by štátna pomoc poskytovaná verejnoprávnym vysielateľom mohla mať na rozvoj nových obchodných modelov. Ako sa uvádza v smernici 2007/65/ES (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) „európsky audiovizuálny mediálny trh sa vyznačuje spolužitím súkromných a verejných poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb“. Zachovanie plurality vyváženej ponuky verejných a súkromných médií je skutočne v spoločnom záujme, a to aj v súčasnom dynamickom mediálnom prostredí.

            3.   Právny kontext

                  16.

                  Pri uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie sa musí zohľadňovať veľké množstvo rôznych prvkov. Posudzovanie štátnej pomoci sa zakladá na článku 61 Dohody o EHP a článku 59 ods. 2 Dohody o EHP o uplatňovaní pravidiel Dohody o EHP a pravidiel hospodárskej súťaže najmä na služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Protokolom 3 k Dohode o zriadení dozorného úradu a súdneho dvora (ďalej len „protokol 3“) sa ustanovuje vnútorný poriadok v prípadoch štátnej pomoci.

                  17.

                  Dohoda o EHP neobsahuje ustanovenie podobné článku 167 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) (bývalý článok 151 Zmluvy o ES) týkajúce sa kultúry alebo „kultúrnej výnimky“ v prípade pomoci na podporu kultúre podobné ustanoveniu nachádzajúcemu sa v článku 107 ods. 3 písm. d) ZFEÚ (bývalý článok 87 ods. 3 písm. d) Zmluvy o ES). To však neznamená, že výnimka na takéto opatrenia je vylúčená. Ako dozorný úrad uznal v predchádzajúcich prípadoch, takéto podporné opatrenia by sa mohli schváliť z kultúrnych dôvodov na základe článku 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP (19).

                  18.

                  Regulačný rámec týkajúci sa „audiovizuálnych mediálnych služieb“ je na európskej úrovni koordinovaný smernicou 2007/65/ES (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách). Požiadavky finančnej transparentnosti týkajúce sa verejnoprávnych podnikov upravuje akt uvedený v bode 1a prílohy XV k Dohode o EHP (Smernica Komisie 2006/111/ES zo 16. novembra 2006 o transparentnosti finančných vzťahov členských štátov a verejných podnikov a o finančnej transparentnosti v niektorých podnikoch)
                      (20) v znení prispôsobenom prostredníctvom protokolu 1 k Dohode o EHP [ďalej len „smernica 2006/111/ES“ (smernica o transparentnosti)] (21).

                  19.

                  Tieto pravidlá podliehajú výkladu súdneho dvora EZVO v „pilieri EZVO“ a Európskeho súdneho dvora v „pilieri Európskej únie“. Dozorný úrad prijal aj niekoľko usmernení o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci, ktoré zodpovedajú podobným usmerneniam vydaným Komisiou. Konkrétne v roku 2005 dozorný úrad prijal kapitolu o štátnej pomoci vo forme náhrady za verejnoprávnu službu a v roku 2006 bolo rozhodnutie 2005/842/ES zahrnuté do Dohody o EHP a objasňuje požiadavky článku 59 ods. 2 Dohody o EHP, ktorý sa uplatňuje aj v oblasti vysielania v rozsahu, v akom sú splnené podmienky stanovené v článku 2 ods. 1 písm. a) rozhodnutia 2005/842/ES (22).

            4.   Uplatniteľnosť článku 61 ods. 1 dohody o EHP

      4.1.   Charakter štátnej pomoci pri financovaní verejnoprávnych vysielateľov štátom

                  20.

                  V súlade s článkom 61 ods. 1 Dohody o EHP pojem štátnej pomoci zahŕňa tieto podmienky: a) musí ísť o štátny zásah alebo zásah prostredníctvom štátnych zdrojov, b) tento zásah musí mať schopnosť ovplyvniť obchod medzi zmluvnými stranami, c) musí poskytnúť výhodu jej príjemcovi, d) musí narúšať hospodársku súťaž alebo ohrozovať hospodársku súťaž (23). Existencia štátnej pomoci sa musí posudzovať na objektívnom základe so zohľadnením judikatúry Európskeho súdneho dvora a súdneho dvora EZVO.

                  21.

                  Vplyv zásahu štátu a nie jeho účel je rozhodujúcim prvkom pri každom posudzovaní prvku štátnej pomoci podľa článku 61 ods. 1 Dohody o EHP. Verejnoprávni vysielatelia sú obvykle financovaní zo štátneho rozpočtu alebo prostredníctvom poplatkov uložených majiteľom prijímačov. Za určitých osobitných okolností štát poskytuje verejnoprávnym vysielateľom kapitálové injekcie alebo zrušenie dlhov. Tieto finančné opatrenia sa obvykle vzťahujú na verejné úrady a zahŕňajú presun štátnych zdrojov (24).

                  22.

                  Financovanie verejnoprávnych vysielateľov štátom možno vo všeobecnosti považovať aj za také, ktoré ovplyvňuje obchod medzi zmluvnými stranami. Európsky súdny dvor konštatoval: „Ak pomoc poskytnutá štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov posilní v obchode v rámci Spoločenstva postavenie jedného podniku v porovnaní s inými konkurenčnými podnikmi, musia sa tieto podniky považovať za ovplyvnené pomocou“ (25). Pokiaľ ide o nadobúdanie a predaj programových práv, je toto jasný prípad, ktorý sa často vyskytuje na medzinárodnej úrovni. V prípade verejnoprávnych vysielateľov, ktorí majú povolenie na predaj reklamného priestoru, má aj reklama cezhraničný účinok, hlavne v homogénnych jazykových oblastiach okolo štátnych hraníc. Okrem toho vlastnícka štruktúra komerčných vysielateľov môže zasahovať do viac ako jedného štátu EHP. A služby poskytované na internete majú obvykle celosvetový dosah.

                  23.

                  Pokiaľ ide o existenciu výhody, Európsky súdny dvor v rozsudku vo veci Altmark objasnil, že náhrada za verejnoprávne služby nepredstavuje štátnu pomoc, ak sú splnené štyri kumulatívne podmienky. Po prvé, že podnik, ktorý je príjemcom podpory, je poverený plniť záväzky súvisiace s verejnoprávnou službou a tieto záväzky musia byť jasne definované. Po druhé, parametre, na základe ktorých sa náhrada vypočítava, musia byť vopred stanovené objektívnym a transparentným spôsobom. Po tretie, náhrada nesmie presiahnuť sumu potrebnú na pokrytie všetkých nákladov alebo ich časti vzniknutých z plnenia záväzkov verejnoprávnej služby pri zohľadnení relevantných príjmov a primeraného zisku. Napokon, ak podnik, ktorý má plniť záväzky verejnoprávnej služby, nebol v konkrétnom prípade vybraný v súlade s postupom verejného obstarávania, ktorý by umožnil výber záujemcu schopného poskytovať tieto služby verejnosti za najnižšiu cenu, výška potrebnej náhrady sa musí stanoviť na základe analýzy nákladov, ktoré by pri výkone týchto povinností vznikli bežnému dobre fungujúcemu podniku, ktorý je primerane vybavený na plnenie požiadaviek verejnoprávnej služby.

                  24.

                  V rozsahu, v akom financovanie nespĺňa uvedené podmienky, by sa považovalo za selektívne zvýhodňujúce iba niektorých vysielateľov a tým narúšajúce hospodársku súťaž alebo hroziace jej narušením.

            4.2.   Charakter podpory: existujúca podpora a nová podpora

                  25.

                  Schémy financovania, ktoré momentálne existujú vo väčšine štátov EZVO, boli zavedené už dávno. Dozorný úrad musí preto v prvom rade určiť, či tieto schémy možno považovať za „existujúcu pomoc“ v zmysle článku 1 ods. 1 časti I protokolu 3. V súlade s týmto ustanovením „Dozorný úrad EZVO v spolupráci s členskými štátmi priebežne skúma všetky systémy pomoci poskytovanej v týchto štátoch. Navrhuje im príslušné opatrenia, ktoré si vyžaduje postupný rozvoj alebo uplatňovanie Dohody o EHP“.

                  26.

                  Podľa článku 1 písm. b) bodu i) časti II protokolu 3 existujúca pomoc zahŕňa „… všetky pomoci, ktoré existovali pred nadobudnutím účinnosti Dohody o EHP v príslušných štátoch EZVO, to znamená schémy pomoci a individuálnu pomoc, ktoré nadobudli účinnosť predtým a ďalej platia po nadobudnutí účinnosti Dohody o EHP“.

                  27.

                  Podľa článku 1 písm. b) bodu v) časti II protokolu 3 existujúca pomoc zahŕňa aj „pomoc, ktorá sa považuje za existujúcu pomoc, pretože možno stanoviť, že v čase, keď nadobudla účinnosť, nepredstavovala pomoc a následne sa stala pomocou v dôsledku vývoja Európskeho hospodárskeho priestoru a bez toho, aby ju štát EZVO upravoval“.

                  28.

                  V súlade s judikatúrou Európskeho súdneho dvora (26) dozorný úrad musí overiť, či sa od zavedenia pomoci zmenil alebo nezmenil právny rámec, na základe ktorého sa poskytuje. Dozorný úrad verí, že najvhodnejší je individuálny prístup (27), pri ktorom sa zohľadnia všetky prvky týkajúce sa vysielacieho systému daného štátu EZVO.

                  29.

                  V súlade s judikatúrou vo veci Gibraltar
                      (28) by sa nemala každá zmena existujúcej pomoci považovať za zmenu existujúcej pomoci na novú pomoc. Podľa všeobecného súdu „len vtedy, ak úprava ovplyvní vlastnú podstatu pôvodnej schémy, sa pôvodná schéma transformuje na novú schému pomoci. K takejto podstatnej úprave nespochybniteľne nedochádza vtedy, ak je nový prvok jasne oddeliteľný od pôvodnej schémy“.

                  30.

                  Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy dozorný úrad vo svojej rozhodovacej praxi vo všeobecnosti skúmal: a) či pôvodný režim financovania verejnoprávnych vysielateľov je existujúcou pomocou v súlade s pravidlami uvedenými v bodoch 26 a 27; b) či následné úpravy ovplyvňujú vlastnú podstatu pôvodného opatrenia (t. j. charakter zvýhodnenia alebo zdroj financovania, cieľ pomoci, príjemcov alebo rozsah aktivít príjemcov), alebo či sú tieto úpravy čisto formálneho alebo administratívneho charakteru; a c) či v prípade podstatných následných úprav sú tieto oddeliteľné od pôvodného opatrenia, v takomto prípade sa môžu hodnotiť samostatne, alebo či nie sú oddeliteľné od pôvodného opatrenia, takže pôvodné opatrenie sa ako celok transformuje na novú pomoc.

            5.   Posúdenie zlučiteľnosti štátnej pomoci na základe článku 61 ods. 3 dohody o EHP

                  31.

                  Aj keď sa náhrada za verejnoprávne vysielanie obvykle posudzuje na základe článku 59 ods. 2 Dohody o EHP, v oblasti vysielania sa v zásade môžu uplatňovať aj výnimky uvedené v článku 61 ods. 3 Dohody o EHP, ak sú splnené príslušné podmienky.

                  32.

                  Dohoda o EHP neobsahuje ustanovenie zodpovedajúce článku 167 ods. 4 ZFEÚ, ktorý zaväzuje Komisiu brať do úvahy kultúrne aspekty pri svojom konaní podľa ustanovení Zmluvy o fungovaní Európskej únie, a to predovšetkým tak, aby sa rešpektovala a podporovala rozmanitosť jeho kultúr. Ani neobsahuje kultúrnu výnimku podobnú článku 107 ods. 3 písm. d) ZFEÚ, ktorá umožňuje Komisii považovať pomoc na podporu kultúry za zlučiteľnú so spoločným trhom, pokiaľ táto podpora neovplyvní podmienky obchodu a hospodársku súťaž v Spoločenstve v takom rozsahu, ktorý je v rozpore so spoločným záujmom. To však neznamená, že sa pri uplatňovaní pravidiel o štátnej pomoci neponecháva žiadny priestor pre posúdenie kultúrnych aspektov. V Dohode o EHP sa uznáva potreba posilnenia kultúrnej spolupráce v článku 13 protokolu 31. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že dozorný úrad ustanovil v rozhodovacej praxi týkajúcej sa štátnej pomoci pre výrobu filmov a aktivity súvisiace s filmami, že opatrenia v prospech kinematografickej a inej audiovizuálnej výroby by mohli byť schválené z kultúrnych dôvodov v rámci uplatňovania článku 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP za predpokladu, že sa pri tomto prístupe dostatočne zohľadňujú kritériá, ktoré vypracovala Komisia a že tento prístup sa neodkláňa od praxe Komisie pred prijatím článku 107 ods. 3 písm. d) ZFEÚ (29).

                  33.

                  Je na dozornom úrade, aby rozhodol o skutočnom uplatnení niektorého ustanovenia o výnimke v článku 61 ods. 3 Dohody o EHP a o tom, ako by sa mali zohľadniť kultúrne aspekty. Je potrebné pripomenúť, že ustanovenia, ktorými sa udeľuje výnimka zo zákazu štátnej pomoci, sa musia uplatňovať striktne. Na základe toho dozorný úrad usudzuje, že kultúrnu výnimku je možné uplatniť v tých prípadoch, keď je kultúrny produkt jasne identifikovaný alebo identifikovateľný (30). Okrem toho dozorný úrad zastáva názor, že pojem kultúra sa musí uplatňovať na obsah a charakter daného produktu a nie na médium alebo jeho distribúciu ako takú (31). Okrem toho vzdelávacie a demokratické potreby štátu EZVO sa musia vnímať oddelene od podpory kultúry (32).

                  34.

                  Štátna pomoc verejnoprávnym vysielateľom zvyčajne nerozlišuje medzi kultúrnymi, demokratickými a vzdelávacími potrebami spoločnosti. Ak je opatrenie určené konkrétne na financovanie propagácie kultúrnych cieľov, takáto pomoc v zásade nemôže byť schválená ako kultúrna pomoc podľa článku 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP. Štátna pomoc verejnoprávnym vysielateľom sa spravidla poskytuje formou náhrady za plnenie poslania verejnoprávnej služby a posudzuje sa podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP na základe kritérií stanovených v tejto kapitole.

            6.   Posúdenie zlučiteľnosti štátnej pomoci na základe článku 59 ods. 2 dohody o EHP

                  35.

                  V súlade s článkom 59 ods. 2 Dohody o EHP „podniky poverené poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu alebo podniky, ktoré majú povahu fiškálneho monopolu, podliehajú pravidlám tejto dohody, najmä pravidlám hospodárskej súťaže za predpokladu, že uplatňovanie týchto pravidiel neznemožňuje právne alebo v skutočnosti plniť určité úlohy, ktoré im boli zverené. Rozvoj obchodu nesmie byť ovplyvnený v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami zmluvných strán“.

                  36.

                  Európsky súdny dvor opakovane rozhodol, že článok 106 ZFEÚ (bývalý článok 86 Zmluvy o ES) zodpovedajúci článku 59 Dohody o EHP ustanovuje výnimku, a preto sa musí vykladať reštriktívne. Európsky súdny dvor vysvetlil, že na to, aby opatrenie mohlo využívať takúto výnimku, musia byť splnené všetky tieto podmienky:

                              i)

                              daná služba musí byť službou všeobecného hospodárskeho záujmu a musí byť ako taká jasne stanovená členským štátom (vymedzenie) (33);

                              ii)

                              daná spoločnosť musí byť výslovne poverená vykonávaním tejto služby členským štátom (poverenie) (34);

                              iii)

                              uplatňovanie pravidiel hospodárskej súťaže podľa zmluvy (v tomto prípade zákaz štátnej pomoci) musí brániť vykonávaniu konkrétnych úloh pridelených podniku a výnimka z týchto pravidiel nesmie ovplyvňovať rozvoj obchodu v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami Spoločenstva (test proporcionality) (35).

                  37.

                  V konkrétnom prípade verejnoprávneho vysielania sa musí vyššie uvedený prístup prispôsobiť na základe uznesenia o verejnoprávnom vysielaní, ktoré sa týka „poslania verejnoprávnej služby zvereného, vymedzeného a organizovaného jednotlivými členskými štátmi“ (vymedzenie a poverenie), a na základe výnimky z pravidiel zmluvy ustanovenej protokolom v prípade financovania verejnoprávneho vysielania, „pokiaľ sa takéto financovanie poskytuje vysielacím organizáciám na plnenie poslania verejnoprávnej služby (…) a (…) neovplyvňuje obchodné podmienky a hospodársku súťaž v Spoločenstve v takom rozsahu, ktorý by bol v rozpore so spoločným záujmom, pričom sa berie do úvahy poslanie verejnoprávnej služby“(proporcionalita).

                  38.

                  Je na dozornom úrade, aby na základe dôkazov poskytnutých štátmi EZVO posúdil, či sú tieto kritériá splnené. Pokiaľ ide o vymedzenie poslania verejnoprávnej služby, úlohou dozorného úradu je kontrola zjavných chýb (pozri oddiel 6.1). Dozorný úrad ďalej overí, či existuje výslovné poverenie a účinný dohľad nad plnením záväzkov verejnoprávnej služby (pozri oddiel 6.2).

                  39.

                  Pri vykonávaní testu proporcionality dozorný úrad posúdi, či je možné každé narušenie hospodárskej súťaže vyplývajúce z náhrady za verejnoprávnu službu odôvodniť v zmysle potreby vykonávať verejnoprávnu službu a zabezpečiť jej financovanie. Dozorný úrad posúdi, a to predovšetkým na základe dôkazov, ktoré majú predložiť štáty EZVO, či existujú dostatočné záruky na zabránenie neprimeranému vplyvu verejného financovania, nadmernej náhrade a krížovým dotáciám, a na zabezpečenie toho, aby verejnoprávni vysielatelia dodržiavali vo svojich komerčných aktivitách trhové podmienky (pozri oddiel 6.3. a nasledujúce oddiely).

                  40.

                  Analýza dodržiavania požiadaviek štátnej pomoci sa musí zakladať na konkrétnych charakteristikách každého vnútroštátneho systému. Dozorný úrad si je vedomý rozdielov v národných systémoch vysielania a v iných charakteristikách mediálnych trhov štátov EZVO. Zlučiteľnosť štátnej pomoci poskytovanej verejnoprávnym vysielateľom podľa článku 59 ods. 2 sa preto v súlade s praxou Komisie a dozorného úradu (36) posudzuje individuálne v zhode s hlavnými zásadami uvedenými v nasledujúcich oddieloch.

                  41.

                  Dozorný úrad tiež zohľadní problémy, ktoré niektoré štáty EZVO môžu mať pri zhromažďovaní potrebných prostriedkov, ak náklady verejnoprávnej služby na obyvateľa sú ceteris paribus vyššie (37), pričom rovnako zohľadní možné obavy ostatných médií v týchto štátoch EZVO.

                  42.

                  Ako preukazuje prax Komisie a dozorného úradu, opatrenie, ktoré nespĺňa kritéria rozsudku vo veci Altmark, sa bude musieť ešte analyzovať podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ resp. článku 59 ods. 2 Dohody o EHP (38).

            6.1.   Vymedzenie poslania verejnoprávnej služby

                  43.

                  Na splnenie podmienky uvedenej v bode 36 písm. i) v prípade uplatňovania článku 59 ods. 2 Dohody o EHP je potrebné oficiálne vymedziť mandát verejnoprávnej služby. Iba vtedy môže dozorný úrad s dostatočnou právnou istotou posúdiť, či je možné uplatniť výnimku na základe článku 59 ods. 2 Dohody o EHP.

                  44.

                  Vymedzenie mandátu verejnoprávnej služby spadá do právomoci štátov EZVO, ktoré sa môžu rozhodovať na vnútroštátnej, regionálnej alebo miestnej úrovni, v súlade so svojím vnútroštátnym právnym poriadkom. Vo všeobecnosti sa pri vykonávaní uvedenej právomoci musí zohľadniť pojem „služby všeobecného hospodárskeho záujmu“ (ďalej len „SVHZ“).

                  45.

                  Štáty EZVO by mali mandát verejnoprávnej služby vymedziť čo najpresnejšie. Nemalo by vyvolávať žiadne pochybnosti, pokiaľ ide o to, či určitú činnosť, ktorú vykonáva poverený prevádzkovateľ, štát EZVO má alebo nemá zahrnúť do poslania verejnoprávnej služby. Bez jasného a presného vymedzenia povinností uložených verejnoprávnemu vysielateľovi by dozorný úrad nebol schopný vykonávať svoje úlohy podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP, a preto by nemohol udeľovať žiadne výnimky na základe uvedeného ustanovenia.

                  46.

                  Jednoznačné stanovenie činností, na ktoré sa vzťahuje poslanie verejnoprávnej služby, je dôležité aj pre neverejnoprávnych prevádzkovateľov, aby si mohli naplánovať činnosti. Okrem toho vymedzenie poslania verejnoprávnej služby by malo byť dostatočne presné aj preto, aby úrady štátov EZVO mohli účinne monitorovať jeho dodržiavanie, ako sa uvádza v nasledujúcom oddiele.

                  47.

                  Zároveň vzhľadom na osobitný charakter vysielacieho sektora a na potrebu zachovať redakčnú nezávislosť verejnoprávnych vysielateľov sa kvalitatívne vymedzenie poverujúce daného vysielateľa povinnosťou poskytovať širokú škálu programov a vyváženú a rôznorodú programovú ponuku pokladá vo všeobecnosti za legitímne podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP (39). Takéto vymedzenie je vo všeobecnosti pokladané za zlučiteľné s cieľom plniť demokratické, spoločenské a kultúrne potreby konkrétnej spoločnosti a zaručiť pluralizmus vrátane kultúrnej a jazykovej rozmanitosti. Ako uviedol všeobecný súd, legitímnosť takéhoto širokého vymedzenia poslaní verejnoprávnej služby sa zakladá na existencii kvalitatívnych požiadaviek uplatniteľných na služby ponúkané verejnoprávnym vysielateľom (40). Vymedzenie poslania verejnoprávnej služby môže odrážať aj vývoj a diverzifikáciu činností v digitálnom veku a zahŕňať aj audiovizuálne služby na všetkých distribučných platformách.

                  48.

                  Pokiaľ ide o vymedzenie verejnoprávnej služby v sektore vysielania, úloha dozorného úradu sa obmedzuje na kontrolu zjavnej chyby. Nie je na dozornom úrade, aby rozhodoval o tom, ktorý program sa má poskytovať a financovať ako služba všeobecného hospodárskeho záujmu, ani aby spochybňoval charakter alebo kvalitu určitého produktu. Vymedzenie poslania verejnoprávnej služby by však bolo zjavnou chybou, ak by zahŕňalo činnosti, ktoré by sa odôvodnene nemohli považovať za také, ktoré spĺňajú demokratické, spoločenské a kultúrne potreby každej spoločnosti. Takáto situácia by nastala napr. v prípade reklamy, e-obchodu, teleshoppingu, použitia čísiel služieb za zvýšenú úhradu v hrách o ceny (41), sponzorovania alebo reklamného predaja. Mohlo by navyše dôjsť k zjavnej chybe v prípade, že by sa štátna pomoc použila na financovanie aktivít, ktoré neprinášajú pridanú hodnotu v zmysle služby spoločenským, demokratickým a kultúrnym potrebám spoločnosti.

                  49.

                  V tejto súvislosti treba pripomenúť, že poslanie verejnoprávnej služby charakterizujú služby ponúkané verejnosti vo všeobecnom záujme. Otázka vymedzenia poslania verejnoprávnej služby sa nesmie zamieňať s otázkou, aký mechanizmus financovania zvoliť na poskytovanie týchto služieb. Z tohto dôvodu verejnoprávni vysielatelia môžu vykonávať komerčné činnosti, napr. predaj reklamného priestoru s cieľom získať príjem, pričom však tieto činnosti nemožno považovať za súčasť poslania verejnoprávnej služby (42).

            6.2.   Poverenie a dohľad

                  50.

                  Aby sa mohla využiť výnimka podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP, mal by sa poslaním verejnoprávnej služby poveriť jeden alebo viacero podnikov prostredníctvom úradného dokumentu (napr. právnym predpisom, zmluvou alebo záväzným referenčným rámcom).

                  51.

                  Je potrebné, aby sa v dokumente (dokumentoch) o poverení špecifikoval presný charakter záväzkov verejnoprávnej služby v súlade s oddielom 6.1 uvedeným vyššie a aby sa stanovili podmienky na poskytovanie náhrady, ako aj opatrenia, ktoré zabránia nadmernej náhrade a zaručia jej vrátenie.

                  52.

                  Vždy, keď sa rozsah poslania verejnoprávnej služby rozšíri na nové služby, mali by sa vymedzenie a dokument (dokumenty) o poverení príslušne pozmeniť v rámci obmedzení článku 59 ods. 2 Dohody o EHP. Aby sa verejnoprávnym vysielateľom umožnilo rýchlo reagovať na nový technologický vývoj, štáty EZVO môžu tiež stanoviť, že sa poverenie novou službou poskytne na základe posúdenia uvedeného v oddiele 6.7 predtým, ako sa formálne konsoliduje pôvodný poverujúci dokument.

                  53.

                  To, že verejnoprávny vysielateľ je formálne poverený poskytovaním presne vymedzenej verejnoprávnej služby, však nestačí. Je tiež potrebné, aby sa verejnoprávna služba skutočne poskytovala tak, ako je to uvedené vo formálnej dohode medzi štátom a povereným podnikom. Z tohto dôvodu je žiaduce, aby príslušný úrad alebo vymenovaný úrad monitorovali jej transparentné a efektívne uplatňovanie. Potreba takéhoto príslušného úradu alebo úradu zodpovedného za dohľad je zrejmá v prípade kvalitatívnych noriem, ktoré je prevádzkovateľ povinný dodržiavať. Nie je úlohou dozorného úradu posudzovať plnenie kvalitatívnych noriem: musí sa vedieť spoľahnúť na primeraný dohľad štátov EZVO nad dodržiavaním poslania verejnoprávnej služby vysielateľom, vrátane dodržiavania kvalitatívnych noriem stanovených v tomto poslaní (43).

                  54.

                  Je v právomoci štátu EZVO, aby si zvolil mechanizmus na zabezpečenie účinného dohľadu nad plnením záväzkov verejnoprávnej služby a tým umožnil dozornému úradu plniť si svoje úlohy podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP. Takýto dohľad bude podľa všetkého účinný iba vtedy, ak ho bude vykonávať úrad skutočne nezávislý od vedenia verejného vysielateľa, ktorý má právomoc a potrebné kapacity a zdroje na pravidelné vykonávanie dohľadu, ktorý vedie k uloženiu príslušných opatrení, pokiaľ to je potrebné na zabezpečenie dodržiavania záväzkov verejnoprávnej služby.

                  55.

                  Ak by chýbali dostatočné a spoľahlivé ukazovatele na to, že sa verejnoprávna služba skutočne poskytuje v súlade s poverením, dozorný úrad by nebol schopný vykonávať svoje úlohy podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP, a preto by nemohol udeliť žiadnu výnimku podľa tohto ustanovenia.

            6.3.   Výber financovania verejnoprávneho vysielania

                  56.

                  Povinnosti verejnoprávnej služby môžu byť kvantitatívne, kvalitatívne alebo obojaké. Bez ohľadu na ich formu je nimi možné odôvodniť náhradu, pokiaľ vedú k dodatočným nákladom, ktoré by vysielateľovi bežne nevznikli.

                  57.

                  Schémy financovania možno rozdeliť do dvoch rozsiahlych kategórií: „jednozdrojové financovanie“ a „dvojzdrojové financovanie“. Kategória „jednozdrojového financovania“ zahŕňa tie systémy, v ktorých sa verejnoprávne vysielanie financuje iba z verejných financií v akejkoľvek podobe. Systémy „dvojzdrojového financovania“ zahŕňajú širokú škálu schém, v ktorých sa verejnoprávne vysielanie financuje prostredníctvom rôznych kombinácií štátnych financií a príjmov z komerčných alebo verejnoprávnych aktivít, napr. z predaja reklamného priestoru alebo programov a ponuky spoplatnených služieb.

                  58.

                  Ako je uvedené v uznesení o verejnoprávnom vysielaní: „Ustanovenia Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva sa uplatňujú bez toho, aby bola dotknutá právomoc členských štátov pri poskytovaní financovania verejnoprávneho vysielania (…)“. Dozorný úrad preto v zásade nemá námietky voči výberu dvojzdrojovej schémy financovania namiesto schémy jednozdrojovej.

                  59.

                  Aj keď si štáty EZVO môžu slobodne zvoliť prostriedky financovania verejnoprávneho vysielania, dozorný úrad musí podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP overiť, či štátne financovanie neprimeraným spôsobom neovplyvňuje hospodársku súťaž na spoločnom trhu, ako sa uvádza v bode 37.

            6.4.   Požiadavky transparentnosti pri posudzovaní štátnej pomoci

                  60.

                  Posúdenie štátnej pomoci dozorným úradom si vyžaduje jasné a presné vymedzenie poslania verejnoprávnej služby a jasné a náležité rozlíšenie medzi aktivitami verejnoprávnej služby a aktivitami neverejnoprávnej služby vrátane jasného oddelenia účtov.

                  61.

                  Oddelenie účtov aktivít verejnoprávnej služby a aktivít neverejnoprávnej služby sa na vnútroštátnej úrovni už bežne vyžaduje, pretože má zásadný význam pre zabezpečenie transparentnosti a zodpovednosti pri využívaní verejných financií. Oddelenie účtov poskytuje nástroj na skúmanie podozrenia z krížových dotácií a na obhájenie odôvodnených kompenzačných platieb za plnenie úloh všeobecného hospodárskeho záujmu. Iba na základe riadneho rozdelenia nákladov a príjmov možno stanoviť, či verejné financovanie je skutočne obmedzené na čisté náklady poslania verejnoprávnej služby a je teda akceptovateľné podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP.

                  62.

                  Podľa smernice 2006/111/ES (smernica o transparentnosti) sú členské štáty povinné prijať opatrenia na zabezpečenie transparentnosti v prípade každého podniku, ktorému boli priznané osobitné alebo výlučné práva, alebo ktorý bol poverený poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu a dostáva náhradu za túto službu akoukoľvek formou v súvislosti s touto službou a ktorý vykonáva iné aktivity, t. j. aktivity neverejnoprávnej služby. Týmito opatreniami na zabezpečenie transparentnosti sú: a) vnútorné účty zodpovedajúce rozdielnym aktivitám, t. j. aktivity verejnoprávnej služby a neverejnoprávnej služby musia byť oddelené; b) všetky výdavky a príjmy sa musia správne prideľovať alebo rozdeľovať na základe rovnako uplatňovaných a objektívne odôvodnených zásad účtovania nákladov; a c) musia sa jasne stanoviť zásady účtovania nákladov, na základe ktorých sa vedú oddelené účty (44).

                  63.

                  Tieto všeobecné požiadavky na transparentnosť sa uplatňujú aj na vysielateľov, pokiaľ sú poverení poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu, dostávajú verejnú náhradu vo vzťahu k týmto službám a vykonávajú aj iné neverejnoprávne aktivity.

                  64.

                  V sektore vysielania oddelenie účtov nepredstavuje osobitný problém na strane príjmov. Z tohto dôvodu dozorný úrad usudzuje, že vysielatelia by na strane príjmov mali podrobne vykazovať zdroje a výšku všetkých príjmov, ktoré vzniknú pri vykonávaní neverejnoprávnych aktivít.

                  65.

                  Na strane nákladov sa môžu zohľadniť všetky výdavky, ktoré vzniknú pri prevádzke verejnoprávnej služby. Ak podnik vykonáva aktivity, ktoré nespadajú do pôsobnosti verejnoprávnej služby, možno zohľadniť len náklady súvisiace s verejnoprávnou službou. Dozorný úrad uznáva, že oddelenie účtov v sektore verejnoprávneho vysielania môže byť zložitejšie na strane nákladov. Je to z toho dôvodu, že v oblasti tradičného vysielania štáty EZVO môžu usudzovať, že poslanie verejnoprávnej služby pokrýva celý program vysielateľov, pričom zároveň umožňujú jeho komerčné využitie. Inými slovami, verejnoprávne a neverejnoprávne aktivity môžu mať z veľkej časti spoločné vstupy a nie vždy sa náklady dajú úmerne oddeliť.

                  66.

                  Náklady špecifické pre neverejnoprávne aktivity (napr.: marketingové náklady reklamy) by sa mali vždy jasne identifikovať a účtovať oddelene. Okrem toho, náklady na vstupy, ktoré sú súčasne určené na rozvoj aktivít v oblasti verejnoprávnych a neverejnoprávnych služieb, by sa mali rozdeľovať úmerne podľa toho, čo sú aktivity verejnoprávnej služby a čo aktivity neverejnoprávnej služby, vždy keď je to možné a zmysluplné.

                  67.

                  V iných prípadoch, vždy keď sa rovnaké zdroje využívajú na vykonávanie úloh verejnoprávnej a neverejnoprávnej služby, spoločné vstupné náklady by sa mali rozdeľovať na základe rozdielu medzi celkovými nákladmi podniku s neverejnoprávnymi aktivitami a bez nich (45). V týchto prípadoch náklady, ktoré je možné celkove prideliť na verejnoprávne aktivity, pričom sa využívajú aj na neverejnoprávne aktivity, sa nemusia rozdeliť medzi tieto dve aktivity a môžu sa celkove prideliť na verejnoprávnu činnosť. Tento rozdiel v prístupe, ktorý sa obvykle využíva v iných sektoroch verejnoprávnych služieb, sa vysvetľuje špecifikami sektora verejnoprávneho vysielania. V oblasti verejnoprávneho vysielania sa čisté prínosy komerčných aktivít vo vzťahu s verejnoprávnymi aktivitami musia zohľadniť pri výpočte čistých nákladov verejnoprávnej služby, a teda znížení úrovne náhrady za verejnoprávnu službu. Účtovaním spoločných nákladov na verejnoprávne aktivity sa znižuje riziko krížových dotácií.

                  68.

                  Hlavným príkladom situácie uvedenej v predchádzajúcom bode by mohli byť náklady na výrobu programov v rámci verejnoprávneho poslania vysielateľa. Tieto programy slúžia nielen na plnenie verejnoprávnej služby, ale vytvárajú aj cieľovú skupinu na predaj reklamného priestoru. Prakticky sa však nedá dostatočne presne kvantifikovať, do akej miery pozeranie programu spĺňa poslanie verejnoprávnej služby a do akej miery vytvára príjmy z reklamy. Z tohto dôvodu by rozdelenie nákladov na programy medzi tieto dve aktivity bolo svojvoľné a nezmysluplné.

                  69.

                  Dozorný úrad usudzuje, že finančnú transparentnosť je možné ďalej zlepšiť vhodným oddelením verejnoprávnych a neverejnoprávnych aktivít na úrovni organizácie verejnoprávneho vysielateľa. Funkčné alebo štrukturálne oddelenie obvykle umožňuje ľahšie zabrániť krížovým dotáciám na komerčné aktivity od začiatku a zabezpečiť transferové oceňovanie a dodržiavanie zásady nezávislosti. Dozorný úrad preto vyzýva štáty EZVO, aby zvážili funkčné alebo štrukturálne oddelenie významných a oddeliteľných komerčných aktivít ako formu najlepšej praxe.

            6.5.   Zásada čistých nákladov a nadmerná náhrada

                  70.

                  Nadmerná náhrada v zásade predstavuje nezlučiteľnú štátnu pomoc, nakoľko nie je potrebná na prevádzkovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu, a je potrebné ju štátu vrátiť s výhradou vysvetlení uvedených v tomto oddiele vo vzťahu k verejnoprávnemu vysielaniu.

                  71.

                  Dozorný úrad vychádza z úvahy, že štátne financovanie je spravidla potrebné pre podnik na vykonávanie jeho verejnoprávnych úloh. Na splnenie testu proporcionality je však vo všeobecnosti potrebné, aby výška náhrady z verejných financií nepresahovala čisté náklady na plnenie poslania verejnoprávnej služby, pričom sa berú do úvahy aj iné priame a nepriame príjmy vyplývajúce z plnenia poslania verejnoprávnej služby. Z tohto dôvodu sa čistý prínos všetkých komerčných aktivít súvisiacich s verejnoprávnou činnosťou zohľadní pri určovaní čistých nákladov na verejnoprávnu službu.

                  72.

                  Podniky, ktoré dostávajú náhradu za vykonávanie verejnoprávnej služby, môžu vo všeobecnosti dosahovať primeraný zisk. Tento zisk pozostáva z miery výnosu vlastného kapitálu, ktorá zohľadňuje riziko alebo neprítomnosť rizika, ktoré podnik postupuje. V sektore verejnoprávneho vysielania často plnia poslanie verejnoprávneho vysielania vysielatelia, ktorí sa neorientujú na zisk alebo nemusia zaplatiť za použitý kapitál a nevykonávajú žiadnu inú činnosť okrem poskytovania verejnoprávnej služby. Dozorný úrad usudzuje, že v týchto prípadoch nie je primerané zahrnúť prvok zisku do výšky kompenzácie za plnenie verejnoprávneho poslania (46). V iných prípadoch, ak sú napríklad konkrétnymi záväzkami verejnoprávnej služby poverené komerčne vedené podniky, ktoré musia zaplatiť za kapitál investovaný do nich, sa však prvok zisku predstavujúci spravodlivú odmenu za kapitál pri zohľadnení rizika môže považovať za primeraný, ak je riadne odôvodnený a za predpokladu, že je potrebný na plnenie záväzkov verejnoprávnej služby.

                  73.

                  Verejnoprávni vysielatelia si môžu (ako „rezervy verejnoprávnych služieb“) ponechať ročnú nadmernú náhradu presahujúcu čisté náklady na verejnoprávne služby v rozsahu, v akom je to potrebné na zabezpečenie financovania ich ostatných záväzkov verejnoprávnej služby. Vo všeobecnosti je dozorný úrad toho názoru, že suma vo výške do 10 % ročných rozpočtových výdavkov na plnenie poslania verejnoprávneho vysielania sa môže považovať za potrebnú na vyrovnanie výkyvov v nákladoch a príjmoch. Nadmernú náhradu presahujúcu tento limit je spravidla nutné vrátiť bez zbytočných prieťahov.

                  74.

                  Výnimočne sa verejnoprávnym vysielateľom môže povoliť, aby si v riadne odôvodnených prípadoch ponechali sumu vyššiu ako 10 % ročných rozpočtových výdavkov na plnenie poslania verejnoprávneho vysielania. Toto je prípustné iba za predpokladu, že táto nadmerná náhrada sa vopred konkrétne a záväzným spôsobom vyhradí na účely jednorazových veľkých výdavkov potrebných na plnenie verejnoprávneho poslania (47). Využívanie tejto jasne vyhradenej nadmernej náhrady by sa malo jasne časovo obmedziť v závislosti od jej účelu.

                  75.

                  S cieľom umožniť dozornému úradu vykonávať svoje povinnosti štáty EZVO stanovia presné podmienky, podľa ktorých verejnoprávni vysielatelia môžu využívať vyššie uvedenú nadmernú náhradu.

                  76.

                  Uvedená nadmerná náhrada sa použije výhradne na účely financovania verejnoprávnych aktivít. Krížové dotácie komerčných aktivít nie sú oprávnené a predstavujú nezlučiteľnú štátnu pomoc.

            6.6.   Mechanizmy finančnej kontroly

                  77.

                  Štáty ustanovia vhodné mechanizmy na zaistenie, aby nedochádzalo k žiadnej nadmernej náhrade v súlade s ustanoveniami bodov 72 až 76. Zabezpečia pravidelnú a účinnú kontrolu využívania verejných financií s cieľom zabrániť nadmernej náhrade a krížovým dotáciám a preskúmať úroveň a využívanie „rezerv verejnoprávnych služieb“. V právomoci štátov EZVO je zvoliť najvhodnejšie a najúčinnejšie kontrolné mechanizmy vo svojich vnútroštátnych systémoch vysielania pri zohľadnení potreby zabezpečiť prepojenosť so zavedenými mechanizmami dohľadu nad plnením verejnoprávneho poslania.

                  78.

                  Tieto kontrolné mechanizmy budú podľa všetkého účinné iba vtedy, ak ich bude vykonávať externý úrad, ktorý je nezávislý od verejnoprávneho vysielateľa, a to v pravidelných intervaloch, pokiaľ možno každoročne. Štáty EZVO zabezpečia, aby sa zaviedli účinné opatrenia na opätovné získanie nadmernej náhrady, ktorá presahuje rámec pravidiel v ustanoveniach v predchádzajúcej oddiele 6.5, a krížových dotácií.

                  79.

                  Finančná situácia verejnoprávnych vysielateľov by mala podliehať dôkladnej kontrole na konci každého obdobia financovania, ako je stanovené vo vnútroštátnych systémoch štátov EZVO pre vysielanie, alebo pokiaľ takéto obdobie neexistuje, na konci časového obdobia, ktoré by za normálnych okolností nemalo prekročiť štyri roky. Pri výpočte finančných potrieb verejnoprávneho vysielateľa na ďalšie obdobie sa zohľadnia akékoľvek „rezervy verejnoprávnych služieb“ existujúce na konci obdobia financovania, alebo rovnocenného obdobia ako bolo uvedené vyššie. V prípade, že „rezervy verejnoprávnej služby“ opakovane presahujú 10 % ročných nákladov na verejnoprávnu službu, štáty EZVO prehodnotia, či je úroveň financovania prispôsobená aktuálnym finančným potrebám verejnoprávnych vysielateľov.

            6.7.   Diverzifikácia služieb verejnoprávneho vysielania

                  80.

                  V posledných rokoch prešli audiovizuálne trhy významnými zmenami, ktoré viedli k pokračujúcemu rozvoju a diverzifikácii programovej ponuky. Toto vyvolalo nové otázky spojené s uplatňovaním pravidiel štátnej pomoci na audiovizuálne mediálne služby, ktoré presahujú rámec vysielacích činností v obvyklom zmysle.

                  81.

                  V tejto súvislosti sa dozorný úrad nazdáva, že verejnoprávni vysielatelia by mali mať možnosť využiť v prospech spoločnosti príležitosti, ktoré ponúka digitalizácia a diverzifikácia distribučných platforiem na technologicky neutrálnom základe. Na zabezpečenie základnej úlohy verejnoprávnych vysielateľov v novom digitálnom prostredí môžu verejnoprávni vysielatelia využívať štátnu pomoc na poskytovanie audiovizuálnych služieb prostredníctvom nových distribučných platforiem, ktoré budú orientované tak na všeobecné publikum, ako aj na pokrytie špeciálnych záujmov pod podmienkou, že slúžia na rovnaké demokratické, spoločenské a kultúrne potreby danej spoločnosti a nemajú na trh neprimeraný vplyv, ktorý nie je nevyhnutný na plnenie poslania verejnoprávnej služby.

                  82.

                  Spolu s rýchlym vývojom trhov vysielania sa menia aj obchodné modely vysielateľov. Vysielatelia sa pri plnení svojho verejnoprávneho poslania vo zvýšenej miere orientujú na nové zdroje financovania, ako napríklad online reklamy alebo poskytovanie služieb za platby (tzv. platené služby ako prístup do archívov za poplatok, voliteľné spoplatnené tematické televízne kanály, prístup k mobilným službám za paušálnu sumu, prístup k záznamu televíznych programov za poplatok, stiahnutie obsahu online za poplatok a pod.). Prvok odmeny v platených službách je možné vzťahovať napríklad na poplatky za distribúciu prostredníctvom siete alebo autorské práva platené vysielateľmi (napr. ak sa služby prostredníctvom mobilných platforiem poskytujú za poplatok za mobilnú distribúciu).

                  83.

                  Hoci služby verejnoprávneho vysielania mali tradične charakter voľného vysielania, dozorný úrad zastáva názor, že prvok priamej odmeny v takýchto službách – aj keď má dosah na prístup divákov (48) – nemusí nevyhnutne znamenať, že tieto služby zjavne nie sú súčasťou verejnoprávnej služby za predpokladu, že tento platený prvok neohrozuje typický charakter verejnoprávnej služby v zmysle služby v prospech spoločenských, demokratických a kultúrnych potrieb občanov, ktorými sa verejnoprávne služby odlišujú od výlučne komerčných aktivít (49). Prvok odmeny je jedným z aspektov, ktoré je potrebné zohľadniť pri rozhodovaní o zahrnutí týchto služieb do poslania verejnoprávnej služby, pretože môže ovplyvniť univerzálnosť a celkový zámer poskytovanej služby, ako aj jej vplyv na trh. Ak daná služba s prvkom spoplatnenia uspokojuje špecifické spoločenské, demokratické a kultúrne potreby spoločnosti bez toho, aby viedla k neprimeranému vplyvu na hospodársku súťaž a cezhraničný obchod, štáty EZVO môžu zveriť verejnoprávnym vysielateľom aj poskytovanie takejto služby v rámci ich poslania plniť verejnoprávnu službu.

                  84.

                  Ako už bolo uvedené, verejnoprávnym vysielateľom by malo byť umožnené použiť štátnu pomoc na distribúciu audiovizuálnych služieb na všetkých platformách pod podmienkou, že sú splnené vecné požiadavky článku 59 ods. 2) Dohody o EHP. S týmto cieľom by mali štáty EZVO prostredníctvom predbežného postupu hodnotenia založeného na otvorených verejných konzultáciách zvážiť, či nové významné audiovizuálne služby plánované verejnoprávnymi vysielateľmi spĺňajú požiadavky článku 59 ods. 2) Dohody o EHP, t. j. či vo verejnoprávnom vysielaní slúžia demokratickým, spoločenským a kultúrnym potrebám spoločnosti pri náležitom zohľadnení ich prípadného vplyvu na obchodné podmienky a hospodársku súťaž.

                  85.

                  Je na štátoch EZVO, aby po zohľadnení charakteristík a vývoja na trhu vysielania a škály služieb už ponúkaných verejnoprávnym vysielateľom určili, čo sa pokladajú za „významnú novú službu“. Charakterizácia činnosti ako „nová“ môže závisieť okrem iného od jej obsahu, ako aj od spôsobov jej užívania (50). „Významnosť“ služby môže zohľadňovať napríklad finančné zdroje požadované na jej rozvoj a očakávaný vplyv na dopyt. Významné modifikácie existujúcich služieb podliehajú rovnakému hodnoteniu ako významné nové služby.

                  86.

                  Je v právomoci štátov EZVO, aby si zvolil najvhodnejší mechanizmus na zabezpečenie súladu audiovizuálnych služieb s vecnými podmienkami stanovenými v článku 59 ods. 2 Dohody o EHP pri zohľadnení osobitostí svojich národných systémov vysielania a potreby zachovať redakčnú nezávislosť verejnoprávnych vysielateľov.

                  87.

                  V záujme transparentnosti a zadováženia všetkých relevantných informácií potrebných pre vyvážené rozhodnutie, zainteresované strany majú možnosť poskytnúť svoje stanoviská k predpokladanej významnej novej službe v rámci otvorenej konzultácie. Výsledok konzultácií, ich vyhodnotenie, ako aj dôvody rozhodnutia sa sprístupnia verejnosti.

                  88.

                  S cieľom zabezpečiť, aby verejné financovanie významných nových audiovizuálnych služieb nenarušilo obchod a hospodársku súťaž v rozsahu, ktorý by bol v rozpore so spoločným záujmom, štáty EZVO na základe výsledku otvorených konzultácií posúdia celkový vplyv novej služby na trh porovnaním situácie za prítomnosti i za neprítomnosti plánovanej novej služby. Pri posudzovaní vplyvu na trh relevantné aspekty napríklad zahŕňajú existenciu podobných alebo nahraditeľných ponúk na trhu, konkurencie vydavateľov, štruktúru trhu, postavenie verejnoprávneho vysielateľa na trhu, úroveň konkurencie a potenciálny vplyv na súkromné iniciatívy. Tento vplyv musí byť v rovnováhe s hodnotou daných služieb pre spoločnosť. V prípade prevažne negatívnych vplyvov na trh by sa štátne financovanie audiovizuálnych služieb javilo ako primerané iba v prípade, ak by bolo opodstatnené vzhľadom na pridanú hodnotu v zmysle služby spoločenským, demokratickým a kultúrnym potrebám spoločnosti (51), berúc do úvahy celkovú existujúcu ponuku verejnoprávnych služieb.

                  89.

                  Takéto posudzovanie by bolo efektívne iba vtedy, ak by ho vykonával úrad, ktorý je skutočne nezávislý od vedenia verejnoprávneho vysielateľa, aj v prípade menovania a odvolania jeho členov, a ktorý má dostatočnú kapacitu a zdroje na vykonávanie svojich povinností. Štáty EZVO môžu navrhnúť postup, ktorý je primeraný veľkosti trhu a postaveniu verejnoprávneho vysielateľa na trhu.

                  90.

                  Je potrebné, aby vyššie uvedené úvahy nebránili verejnoprávnym vysielateľom testovať inovatívne nové služby (napr. formou pilotných projektov) v obmedzenom rozsahu (napr. pokiaľ ide o čas a divákov) a s cieľom zhromaždiť informácie o uskutočniteľnosti a hodnote pridanej plánovanou službou, to všetko za podmienky, že fáza testovania neznamená plnohodnotné zavedenie významnej novej audiovizuálnej služby.

                  91.

                  Dozorný úrad sa domnieva, že uvedené posúdenie na vnútroštátnej úrovni prispeje k zabezpečeniu súladu s pravidlami EHP týkajúcimi sa štátnej pomoci. Týmto nie sú dotknuté právomoci dozorného úradu a Komisie v oblasti overovania, či štáty EZVO dodržiavajú ustanovenia Dohody o EHP, ani ich právo konať vždy, keď je to potrebné, aj na základe sťažností alebo z vlastného podnetu.

            6.8.   Proporcionalita a trhové správanie

                  92.

                  V súlade s článkom 59 ods. 2 Dohody o EHP sa verejnoprávni vysielatelia nemajú zapájať do aktivít, ktoré by spôsobili neprimerané narušenie hospodárskej súťaže a nie sú potrebné na plnenie poslania verejnoprávnej služby. Napríklad nadobúdanie prémiového obsahu ako súčasti celkového verejnoprávneho poslania verejnoprávnych vysielateľov je vo všeobecnosti považované za legitímne. Neprimerané narušenie trhu by však nastalo v prípade, ak by verejnoprávni vysielatelia ponechávali výlučné prémiové práva nevyužité, a to bez toho, aby poskytli sublicencie transparentným a včasným spôsobom. Dozorný úrad preto vyzýva štáty EZVO, aby zabezpečili rešpektovanie zásady proporcionality verejnoprávnymi vysielateľmi aj vzhľadom na nadobúdanie prémiových práv a ustanovili pravidlá poskytovania sublicencií nevyužitých výlučných prémiových práv verejnoprávnymi vysielateľmi.

                  93.

                  Verejnoprávni vysielatelia sú viazaní príslušnými trhovými princípmi pri vykonávaní komerčných aktivít a v prípade, že konajú prostredníctvom komerčných dcérskych spoločností, je potrebné, aby vzťahy s týmito dcérskymi spoločnosťami boli nezávislé. Štáty EZVO zabezpečia, aby verejnoprávni vysielatelia dodržiavali zásadu nezávislosti, uskutočňovali svoje komerčné investície v súlade so zásadou investora v trhovom hospodárstve a nevyužívali verejné financovanie na praktiky voči svojim konkurentom, ktoré sú v rozpore s hospodárskou súťažou.

                  94.

                  Ako príklad postupu, ktorý je v rozpore s hospodárskou súťažou, môže slúžiť cenové podhodnotenie. Verejnoprávneho vysielateľa by to mohlo zvádzať k stláčaniu cien za reklamu alebo za iné neverejnoprávne aktivity (napr. komerčné platené služby) pod úroveň, ktorá sa dá považovať za zodpovedajúcu situácii na trhu tak, aby znížil príjem konkurentov, pretože výsledné nižšie príjmy sú pokryté štátnou náhradou. Takéto konanie nie je možné považovať za vlastné poslaniu verejnoprávnej služby priznanej vysielateľovi a v každom prípade by ovplyvňovalo obchodné podmienky a hospodársku súťaž v Spoločenstve v takom rozsahu, ktorý by bol v rozpore so spoločným záujmom a tým by porušovalo článok 59 ods. 2 Dohody o EHP.

                  95.

                  Vzhľadom na rozdiely medzi trhovými situáciami posudzovanie, či verejnoprávni vysielatelia dodržiavajú trhové princípy a najmä otázky, či verejnoprávni vysielatelia sústavne podhodnocujú ceny vo svojej obchodnej ponuke, alebo či dodržiavajú zásadu proporcionality vo vzťahu k nadobúdaniu prémiových práv (52), je potrebné uskutočňovať vo všetkých prípadoch individuálne a berúc do úvahy špecifiká príslušného trhu a služby.

                  96.

                  Dozorný úrad usudzuje, že v prvom rade je na vnútroštátnych úradoch, aby zabezpečili, že verejnoprávni vysielatelia dodržiavajú trhové princípy. Na tento účel je potrebné, aby štáty EZVO zavádzali vhodné mechanizmy, ktoré umožnia účinným spôsobom posúdiť možné sťažnosti na vnútroštátnej úrovni.

                  97.

                  Napriek predchádzajúcemu bodu v prípade, keď je to potrebné, dozorný úrad môže podniknúť kroky na základe článkov 53, 54, 59 a 61 dohody o EHP.

            7.   Dočasné uplatňovanie

                  98.

                  Táto kapitola sa bude uplatňovať prvým dňom jej prijatia dozorným úradom. Nahradí predchádzajúcu kapitolu o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie v usmerneniach dozorného úradu o štátnej pomoci.

                  99.

                  V súlade s kapitolou o pravidlách uplatniteľných na posúdenie neoprávnene poskytnutej štátnej pomoci (53) dozorný úrad v prípadoch nenotifikovanej pomoci uplatňuje:

                              a)

                              túto kapitolu, ak bola pomoc udelená po jej prijatí;

                              b)

                              predchádzajúcu kapitolu o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie prijatú 23. apríla 2004 vo všetkých ostatných prípadoch.

         (1)  Táto kapitola zodpovedá oznámeniu Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie (Ú. v. EÚ C 257, 27.10.2009, s. 1).

         (2)  Prijaté rozhodnutím č. 90/04/COL z 23. apríla 2004, ktorým sa štyridsiaty šiestykrát menia a dopĺňajú procesnoprávne a hmotnoprávne pravidlá v oblasti štátnej pomoci zavedením novej kapitoly 24C: uplatňovanie pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie (Ú. v. EÚ L 327, 13.12.2007, s. 21 a dodatok EHP č. 59, 13.12.2007, s. 1).

         (3)  Vec C-280/00 Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH (Altmark), Zb. 2003, s. I-7747.

         (4)  Ú. v. EÚ L 109, 26.4.2007, s. 44 a dodatok EHP č. 20, 26.4.2007, s. 1, dostupné aj na webovej stráne dozorného úradu http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=16997&1=1.

         (5)  Ú. v. EÚ L 312, 29.11.2005, s. 67.

         (6)  Rozhodnutie spoločného výboru č. 91/2006 (Ú. v. EÚ L 289, 19.10.2006, s. 31 a dodatok EHP č. 52, 19.10.2006, s. 24), nadobudnutie účinnosti 8.7.2006.

         (7)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/65/ES z 11. decembra 2007, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 89/552/EHS o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch, týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (Ú. v. EÚ L 332, 18.12.2007, s. 27)..

         (8)  KOM(2005) 107 v konečnom znení.

         (9)  Ú. v. ES C 320, 15.11.2001, s. 5. Toto oznámenie zodpovedá prechádzajúcej kapitole o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie, ktorú prijal dozorný úrad 23. apríla 2004, pozri poznámku pod čiarou č. 2.

         (10)  Na účely tejto kapitoly pojem „audiovizuálne služby“ znamená lineárnu a/alebo nelineárnu distribúciu zvukového a/alebo audiovizuálneho obsahu a poskytovanie ďalších s tým súvisiacich služieb, ako sú online informačné služby na báze textu. Tento pojem „audiovizuálne služby“ treba odlišovať od užšieho pojmu „audiovizuálne mediálne služby“, ktorý je vymedzený v článku 1 písm. a) smernice 2007/65/ES (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách).

         (11)  Vec C-260/89 ERT, Zb. 1991, s. I-2925.

         (12)  Na účely tejto kapitoly sa pojem „verejnoprávna služba“ vzťahuje na pojem „služba všeobecného hospodárskeho záujmu“ použitý v článku 59 ods. 2 dohody o EHP.

         (13)  Ú. v. ES C 30, 5.2.1999, s. 1.

         (14)  Uznesenie o verejnoprávnom vysielaní bolo zahrnuté do Dohody o EHP ako akt, ktorý zmluvné strany zohľadnia, rozhodnutím č. 118/1999 [Ú. v. ES L 325, 21.12.2000, s. 33 a dodatok EHP č. 60, 21.12.2000, s. 423 (islandský) a s. 424 (nórsky)], nadobudnutie účinnosti 1. 10. 1999.

         (15)  Dohovor UNESCO o ochrane a podpore rozmanitosti kultúrnych prejavov bol 20. 10. 2005 podpísaný v Paríži. Potom ho ratifikovalo Nórsko a prijal Island.

         (16)  Článok 6 ods. 1 a ods. 2 písm. h) Dohovoru UNESCO o ochrane a podpore rozmanitosti kultúrnych prejavov.

         (17)  Odporúčanie CM/Rec(2007)2 Výboru ministrov členským štátom o pluralite médií a rozmanitosti mediálneho obsahu prijaté 31. 1. 2007 na 985. zasadnutí zástupcov ministrov.

         (18)  Odporúčanie CM/Rec(2007)3 Výboru ministrov členským štátom o poslaní verejnoprávnych médií v informačnej spoločnosti prijaté 31. 1. 2007 na 985. zasadnutí zástupcov ministrov.

         (19)  Napríklad rozhodnutie dozorného úradu EZVO č. 180/09/COL z 31. marca 2009 o schémach pomoci pre audiovizuálnu produkciu a tvorbu scenárov a vzdelávacích iniciatív (Ú. v. EÚ C 236, 1.10.2009, s. 5 a dodatok EHP č. 51, 1. 10. 2009, s. 17). Pozri tiež kapitolu o štátnej pomoci kinematografickým a iným audiovizuálnym dielam usmernení dozorného úradu o štátnej pomoci, ktorú prijal dozorný úrad EZVO rozhodnutím č. 788/08/COL zo 17.. decembra 2008, ktorým sa po 67.-krát menia a dopĺňajú procesnoprávne a hmotnoprávne pravidlá v oblasti štátnej pomoci zmenou a doplnením existujúcich kapitol o referenčných a diskontných sadzbách a o štátnej pomoci poskytnutej vo forme záruk a zavedením novej kapitoly o vymáhaní neoprávnene poskytnutej a nezlučiteľnej štátnej pomoci, o štátnej pomoci pre kinematografické a iné audiovizuálne diela a o štátnej pomoci železničným podnikom, zatiaľ neuverejnené, dostupné na webovej stránke dozorného úradu: http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=15643&1=1

         (20)  Ú. v. EÚ L 318, 17.11.2006, s. 17.

         (21)  Rozhodnutie spoločného výboru č. 55/2007 (Ú. v. EÚ L 266, 11.10.2007, s. 31 a dodatok EHP č. 48, 11.10.2007, s. 12), nadobudnutie účinnosti 9.6.2007.

         (22)  V súlade s článkom 2 ods. 1 písm. a) rozhodnutia 2005/842/ES sa uplatňuje na štátnu pomoc vo forme „náhrady za služby vo verejnom záujme udelenej podnikom s priemerným ročným obratom pred zdanením zo všetkých činností vo výške nižšej ako 100 miliónov EUR v priebehu dvoch finančných rokov predchádzajúcich roku, v ktorom bola služba všeobecného hospodárskeho záujmu pridelená, ktoré prijímajú ročnú náhradu za príslušnú službu v hodnote nižšej ako 30 miliónov EUR“.

         (23)  Spojené veci T-309/04, T-317/04, T-329/04 a T-336/04 TV2/Dánsko proti Komisii (TV2), Zb. 2008, s. II-2935, bod 156.

         (24)  Pokiaľ ide o kvalifikovanie financovania licenčných poplatkov ako štátnych zdrojov, vyššie uvedený rozsudok TV2, body 158 – 159.

         (25)  Veci C-730/79 Philip Morris Holland/Komisia, Zb. 1980 s. 2671, bod 11; C-303/88, Taliansko/Komisia, Zb. 1991, s. I-1433, bod 27; C-156/98, Nemecko/Komisia, Zb. 2000, s. I-6857, bod 33.

         (26)  Vec C-44/93 Namur-Les Assurances du Crédit SA /Office National du Ducroire a Belgický štát, Zb. 1994, s. I-3829.

         (27)  Pozri napríklad rozhodnutia Komisie v týchto veciach: E 8/06, Štátne financovanie flámskeho verejnoprávneho vysielateľa VRT (Ú. v. EÚ C 143, 10.6.2008, s. 7); E 4/05, Vyplatenie štátnej pomoci RTE a TNAG (TG4), Ú. v. EÚ C 121, 17.5.2008, s. 5; E 9/05, Platby licenčných poplatkov pre RAI (Ú. v. EÚ C 235, 23.9.2005, s. 3); E 10/2005, Platby licenčných poplatkov pre France 2 a 3 (Ú. v. EÚ C 240, 30.9.2005, s. 20); E 8/05, Španielsky národný vysielateľ RTVE (Ú. v. EÚ C 239, 4.10.2006, s. 17); C 2/04, Financovanie holandských vysielateľov ad hoc (Ú. v. EÚ L 49, 22.2.2008, s. 1); C 60/99 Rozhodnutie Komisie 2004/838/ES z 10. decembra 2003 o štátnej pomoci poskytnutej Francúzskom v prospech France 2 a France 3 (Ú. v. EÚ L 361, 8.12.2004, s. 21); C 62/99 Rozhodnutie Komisie 2004/339/ES z 15. októbra 2003 o opatreniach implementovaných Talianskom v prípade RAI SpA (Ú. v. EÚ L 119, 23.4.2004, s. 1); NN 88/98, Financovanie 24-hodinového spravodajského kanála so správami bez reklamy v licencii BBC (Ú. v. ES C 78, 18.3.2000, s. 6) a NN 70/98, Štátna pomoc verejnoprávnym kanálom Kinderkanal a Phoenix (Ú. v. ES C 238, 21.8.1999, s. 3).

         (28)  Spojené veci T-195/01 a T-207/01, Government of Gibraltar/Komisia (Gibraltar), Zb. 2002, s. II-2309.

         (29)  Pozri napríklad rozhodnutie č. 32/02/COL z 20. februára 2002, rozhodnutie č. 169/02/COL z 18. septembra. 2002, rozhodnutie č. 186/03 z 29. októbra 2003, rozhodnutie č. 179/05/COL z 15. júla 2005 a rozhodnutie č. 342/06/COL zo 14. novembra 2006. Pozri aj kapitolu o štátnej pomoci pre kinematografické a iné audiovizuálne diela usmernení dozorného úradu o štátnej pomoci.

         (30)  Pozri napríklad rozhodnutie Komisie NN 88/98 24-hodinové BBC (Ú. v. ES C 78, 18.3.2000, s. 6) a vyššie uvedené rozhodnutie Komisie NN 70/98 Kinderkanal a Phoenix.

         (31)  Pozri napríklad rozhodnutie Komisie N 458/2004 Štátna pomoc pre Espacio Editorial Andaluza Holding sl. (Ú. v. EÚ C 131, 28.5.2005, s. 12).

         (32)  NN 70/98, vyššie uvedená vec Kinderkanal a Phoenix.

         (33)  Vec 172/80 Zuechner, Zb. 1981, s. 2021.

         (34)  Vec C-242/95 GT-Link, Zb. 1997, s. 4449.

         (35)  Vec C-159/94 EDF a GDF, Zb. 1997, s. I-5815.

         (36)  Pozri napríklad rozhodnutia Komisie v týchto veciach: E 8/06, Štátne financovanie flámskeho verejnoprávneho vysielateľa VRT (Ú. v. EÚ C 143, 10.6.2008, s. 7); E 4/05, Vyplatenie štátnej pomoci RTE a TNAG (TG4) (Ú. v. EÚ C 121, 17.5.2008, s. 5); E 3/05, Pomoc nemeckým verejnoprávnym vysielateľom (Ú. v. EÚ C 185, 8.8.2007, s. 1); E 9/05, Platby licenčných poplatkov pre RAI (Ú. v. EÚ C 235, 23.9.2005, s. 3); E 10/05, Platby licenčných poplatkov pre France 2 a 3 (Ú. v. EÚ C 240, 30.9.2005, s. 20); E 8/05, Španielsky národný verejnoprávny vysielateľ RTVE (Ú. v. EÚ C 239, 4.10.2006, s. 17); C 2/04, Financovanie holandských vysielateľov ad hoc (Ú. v. EÚ L 49, 22.2.2008, s. 1). Pozri tiež rozhodnutie dozorného úradu EZVO č. 306/09/COL z 8. júla 2009 o nórskej vysielacej spoločnosti, k dispozícii na webovej stránke dozorného úradu http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=16906&1=1.

         (37)  S podobnými ťažkosťami sa možno stretnúť aj vtedy, keď je verejnoprávne vysielanie zamerané na jazykové menšiny alebo miestne potreby.

         (38)  Rozhodnutie Komisie C 62/1999, RAI, bod 99 a C 85/2001, RTP, bod 158.

         (39)  Vec T-442/03 SIC/Komisia, Zb. 2008, s. II-1161, odsek 201 a vyššie uvedený rozsudok TV2, body 122 – 124.

         (40)  Tieto kvalitatívne kritériá sú podľa všeobecného súdu „dôvodom existencie služby všeobecného hospodárskeho záujmu spočívajúcej vo vysielaní v rámci vnútroštátneho audiovizuálneho prostredia“. Preto „nie je dôvod, aby služba všeobecného hospodárskeho záujmu spočívajúca vo vysielaní definovaná extenzívne ustúpila od dodržania kvalitatívnych požiadaviek v prospech správania obchodného subjektu“, pozri vyššie uvedenú vec SIC/Komisia, bod 211.

         (41)  Pokiaľ ide o kvalifikovanie hier o ceny vrátane vytáčania čísiel služieb za zvýšenú úhradu, ako je teleshopping alebo reklama, podľa smernice 2007/65/ES (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách), pozri vec C-195/06 Österreichischer Rundfunk (ORF), Zb. 2007, s. I-8817.

         (42)  Pozri vyššie uvedený rozsudok TV2, body 107 – 108.

         (43)  Pozri vyššie uvedenú vec SIC/Komisia, bod 212.

         (44)  Článok 4 smernice 2006/111/ES (smernica o transparentnosti).

         (45)  Vedie to k hypotetickej situácii, pri ktorej by sa aktivity neverejnoprávnej služby mali zastaviť: náklady, ktorým by sa takto zabránilo, by predstavovali tú sumu zo spoločných nákladov, ktorá sa má prideliť na aktivity neverejnoprávnej služby.

         (46)  Toto ustanovenie samozrejme nebráni verejnoprávnym vysielateľom mať zisk zo svojich komerčných aktivít mimo poslania verejnoprávnej služby.

         (47)  Takéto špeciálne rezervy možno odôvodniť v prípade veľkých technologických investícií (napr. digitalizácia), o ktorých sa predpokladá, že sa vyskytnú v určitom časovom úseku a sú potrebné na plnenie verejnoprávneho poslania alebo v prípade dôležitých reštrukturalizačných opatrení na zachovanie nepretržitej prevádzky verejnoprávneho vysielateľa v rámci presne stanoveného časového obdobia.

         (48)  Ako uvádza Rada Európy vo svojom odporúčaní o poslaní verejnoprávnych médií v informačnej spoločnosti, „(…) členské štáty môžu zvážiť doplnkové riešenia v oblasti financovania, zohľadňujúc pritom otázky trhu a hospodárskej súťaže. Najmä v prípade nových, osobnejších služieb členské štáty môžu zvážiť možnosť umožniť verejnoprávnym vysielateľom vyberať poplatky (…). Žiadne z týchto riešení by však nemalo ohroziť zásadu univerzálnosti verejnoprávnych médií ani by nemalo viesť k diskriminácii medzi rozličnými spoločenskými skupinami (…) Pri vyvíjaní nových systémov financovania by členské štáty mali venovať náležitú pozornosť charakteru obsahu, ktorý by mal byť poskytovaný v súlade so záujmami verejnosti a so spoločným záujmom.“

         (49)  Dozorný úrad sa napríklad domnieva, že požadovanie priamej platby od užívateľov za poskytnutie ponuky so špecializovaným prémiovým obsahom by sa za normálnych okolností považovalo za komerčnú aktivitu. Na druhej strane sa dozorný úrad napríklad domnieva, že účtovanie čistých poplatkov za prenos vyváženej a rôznorodej programovej ponuky prostredníctvom nových platforiem, ako sú mobilné zariadenia, by ponuku nezmenilo na komerčnú aktivitu.

         (50)  Dozorný úrad sa napríklad domnieva, že niektoré druhy lineárneho prenosu, napríklad súbežná distribúcia večerných televíznych správ na iných platformách (napr. internet, mobilné zariadenia) sa môžu na účely tejto kapitoly považovať za služby, ktoré nie sú „nové“. To, či iné formy retransmisie programov verejnoprávnych vysielateľov na iných platformách možno považovať za významné nové služby, by mali stanoviť štáty EZVO, pričom by mali vziať do úvahy špecifiká a charakteristiky predmetných služieb.

         (51)  Pozri aj poznámku pod čiarou č. 40 o dôvodoch poskytovania služby všeobecného hospodárskeho záujmu.

         (52)  Napríklad jednou z relevantných otázok môže byť zváženie toho, či verejnoprávni vysielatelia sústavne dávajú vyššie ponuky za prémiové programové práva spôsobom, ktorý presahuje rámec potrieb v kontexte mandátu poskytovania verejnoprávnych služieb a ktorý má za následok neprimerané narušenia trhu.

         (53)  Prijaté rozhodnutím č. 154/07/COL z 3. mája 2007, ktorým sa po šesťdesiaty tretíkrát menia a dopĺňajú usmernenia o štátnej pomoci a zahŕňa nová kapitola v pravidlách, ktoré sa uplatňujú na nezákonnú pomoc, (Ú. v. EÚ L 73, 19.3.2009, s. 23 a dodatku EHP č. 15, 19.3.2009, s. 1), k dispozícii na webovej stránke dozorného úradu: http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=15119&1=1.


title: Rozhodnutie Rady 2007/808/SZBP zo 6. decembra 2007 , ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2006/807/SZBP o policajnej misii Európskej únie na palestínskych územiach

text:
               8.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 323/56

      ROZHODNUTIE RADY 2007/808/SZBP
   zo 6. decembra 2007,
   ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2006/807/SZBP o policajnej misii Európskej únie na palestínskych územiach
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na jednotnú akciu Rady 2005/797/SZBP zo 14. novembra 2005 o policajnej misii Európskej únie na palestínskych územiach (1), a najmä na jej článok 14 ods. 2 v spojení s druhou zarážkou článku 23 ods. 2 Zmluvy o Európskej únii,
   keďže:

               (1)

               Rada 14. novembra 2005 prijala jednotnú akciu 2005/797/SZBP o policajnej misii Európskej únie na palestínskych územiach na obdobie 3 rokov. Operačná fáza misie sa začala 1. januára 2006.

               (2)

               Rada 20. novembra 2006 prijala rozhodnutie 2006/807/SZBP (2), ktorým sa stanovuje rozpočet určený na úhradu výdavkov spojených s misiou za obdobie od 1. januára 2007 do 31. decembra 2007 na 2 800 000 EUR.

               (3)

               Tento rozpočet by mal tiež pokryť výdavky spojené s misiou od 1. januára 2007 do 29. februára 2008,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článok 1
   Článok 1 rozhodnutia 2006/807/SZBP sa nahrádza takto:

      „Článok 1
      1.   Konečný rozpočet určený na úhradu výdavkov spojených s misiou na obdobie od 1. januára 2007 do 29. februára 2008 je 2 800 000 EUR.
      2.   O rozpočte EUPOL COPPS na obdobie od 1. marca 2008 do 31. decembra 2008 rozhodne Rada do 29. februára 2008.“

   Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.
   Článok 3
   Toto rozhodnutie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.

      V Bruseli 6. decembra 2007

            Za Radu

            predseda

         A. COSTA

      (1)  Ú. v. EÚ L 300, 17.11.2005, s. 65.

      (2)  Ú. v. EÚ L 329, 25.11.2006, s. 76.


title: Rozhodnutie Rady (SZBP) 2016/712 z 12. mája 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/486/SZBP o poradnej misii Európskej únie pre reformu sektora civilnej bezpečnosti na Ukrajine (EUAM Ukraine)

text:
               13.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 125/11

         ROZHODNUTIE RADY (SZBP) 2016/712
   z 12. mája 2016,
   ktorým sa mení rozhodnutie 2014/486/SZBP o poradnej misii Európskej únie pre reformu sektora civilnej bezpečnosti na Ukrajine (EUAM Ukraine)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 28, článok 42 ods. 4 a článok 43 ods. 2,
   so zreteľom na návrh vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku,
   keďže:

               (1)

               Rada 22. júla 2014 prijala rozhodnutie 2014/486/SZBP (1).

               (2)

               Rozhodnutím 2014/486/SZBP, ktoré bolo zmenené rozhodnutím (SZBP) 2015/2249 (2), sa pre misiu EUAM Ukraine stanovila referenčná suma do 30. novembra 2016 a mandát do 30. novembra 2017.

               (3)

               Referenčná suma by sa mala upraviť a rozhodnutie 2014/486/SZBP by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Článok 14 ods. 1 rozhodnutia 2014/486/SZBP sa nahrádza takto:

      „1.   Finančná referenčná suma určená na pokrytie výdavkov spojených s misiou EUAM Ukraine do 30. novembra 2014 je 2 680 000 EUR. Finančná referenčná suma určená na pokrytie výdavkov spojených s misiou EUAM Ukraine na obdobie od 1. decembra 2014 do 30. novembra 2015 je 13 100 000 EUR. Finančná referenčná suma určená na pokrytie výdavkov spojených s misiou EUAM Ukraine na obdobie od 1. decembra 2015 do 30. novembra 2016 je 17 670 000 EUR. O výške finančnej referenčnej sumy na nasledujúce obdobia rozhodne Rada.“

   Článok 2
   Nadobudnutie účinnosti
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Bruseli 12. mája 2016

            Za Radu

            predsedníčka

         F. MOGHERINI

      (1)  Rozhodnutie Rady 2014/486/SZBP z 22. júla 2014 o poradnej misii Európskej únie pre reformu sektora civilnej bezpečnosti na Ukrajine (EUAM Ukraine) (Ú. v. EÚ L 217, 23.7.2014, s. 42).

      (2)  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/2249 z 3. decembra 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/486/SZBP o poradnej misii Európskej únie pre reformu sektora civilnej bezpečnosti na Ukrajine (EUAM Ukraine) (Ú. v. EÚ L 318, 4.12.2015, s. 38).


title: Rozhodnutie Rady (EÚ) 2016/2310 zo 17. októbra 2016 o pozícii, ktorá sa má v mene Európskej únie zaujať v rámci Asociačnej rady ustanovenej Euro-stredomorskou dohodou o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej, pokiaľ ide o prijatie priorít partnerstva EÚ a Jordánska vrátane paktu

text:
               20.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 345/50

         ROZHODNUTIE RADY (EÚ) 2016/2310
   zo 17. októbra 2016
   o pozícii, ktorá sa má v mene Európskej únie zaujať v rámci Asociačnej rady ustanovenej Euro-stredomorskou dohodou o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej, pokiaľ ide o prijatie priorít partnerstva EÚ a Jordánska vrátane paktu
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 217 v spojení s jej článkom 218 ods. 9,
   so zreteľom na návrh Európskej komisie a vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku,
   keďže:

               (1)

               Euro-stredomorská dohoda o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej (1) (ďalej len „dohoda“) bola podpísaná 24. novembra 1997 a nadobudla platnosť 1. mája 2002.

               (2)

               Spoločné oznámenie vysokého predstaviteľa a Európskej komisie z 18. novembra 2015 o preskúmaní európskej susedskej politiky sa privítalo v záveroch Rady zo 14. decembra 2015, kde Rada okrem potvrdila úmysel začať v roku 2016 novú etapu angažovanosti s partnermi, čo by mohlo viesť v prípade potreby k stanoveniu nových priorít partnerstva zameraných na dohodnuté priority a záujmy.

               (3)

               Zo spoločného cieľa Únie a Jordánska, ktorým je vytvorenie spoločného priestoru mieru, prosperity a stability, vyplýva spolupráca, najmä prostredníctvom spoločnej zodpovednosti a diferenciácie, ako aj zhodnotenie kľúčovej úlohy Jordánska v regióne.

               (4)

               Pri riešení najnaliehavejších výziev Únie a Jordánsko naďalej pracujú na dosahovaní základných cieľov svojho dlhodobého partnerstva a posilňujú stabilitu a odolnosť krajiny a regiónu, ako aj trvalý hospodársky rast a sociálny rozvoj založený na vedomostiach, a to v súlade so zásadami právneho štátu a na základe demokratickej správy vecí verených.

               (5)

               Pozícia Únie v rámci asociačnej rady ustanovenej dohodou by preto mala byť založená na pripojenom návrhu rozhodnutia,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Pozícia, ktorá sa má v mene Európskej únie zaujať v rámci asociačnej rady ustanovenej Euro-stredomorskou dohodou o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej, pokiaľ ide o prijatie priorít partnerstva EÚ a Jordánska vrátane paktu, je založená na návrhu rozhodnutia asociačnej rady EÚ – Jordánsko pripojenom k tomuto rozhodnutiu.
   Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Luxemburgu 17. októbra 2016

            Za Radu

            predsedníčka

         F. MOGHERINI

      (1)  Euro-stredomorská dohoda o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej (Ú. v. ES L 129, 15.5.2002, s. 3).

      NÁVRH
      ROZHODNUTIE č. 1/2016 z 12. ZASADNUTIA ASOCIAČNEJ RADY EÚ – JORDÁNSKO
      z …
      o dohode o prioritách partnerstva EÚ a Jordánska
      ASOCIAČNÁ RADA EÚ – JORDÁNSKO,
      so zreteľom na Euro-stredomorskú dohodu o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej,
      keďže:

                  (1)

                  Euro-stredomorská dohoda o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej (ďalej len „dohoda“) bola podpísaná 24. novembra 1997 a nadobudla platnosť 1. mája 2002.

                  (2)

                  Podľa článku 91 dohody má asociačná rada právomoc prijímať rozhodnutia na účely dosiahnutia cieľov tejto dohody a robiť primerané odporúčania.

                  (3)

                  Článok 101 dohody ustanovuje, že zmluvné strany prijímajú všetky všeobecné alebo osobitné opatrenia potrebné na splnenie svojich povinností, ktoré z nej vyplývajú, a zabezpečujú, aby sa dosiahli jej ciele.

                  (4)

                  V preskúmaní európskej susedskej politiky sa navrhuje nová fáza spolupráce s partnermi s väčším podielom zodpovednosti na oboch stranách.

                  (5)

                  EÚ a Jordánsko sa dohodli na upevnení svojho partnerstva schválením súboru priorít na obdobie rokov 2016 – 2018 s cieľom podporiť a posilniť odolnosť a stabilitu Jordánska a riešiť vplyv pretrvávajúceho konfliktu v Sýrii.

                  (6)

                  Zmluvné strany dohody sa dohodli na znení priorít partnerstva EÚ a Jordánska vrátane paktu, ktorými sa podporí vykonávanie dohody, zameriavajúc spoluprácu na zvyčajne identifikované spoločné záujmy,

            PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
      Článok 1
      Asociačná rada odporúča zmluvným stranám, aby vykonávali priority partnerstva EÚ a Jordánska vrátane paktu, ako sa uvádza v prílohe k tomuto rozhodnutiu.
      Článok 2
      Asociačná rada rozhodla, že priority partnerstva EÚ a Jordánska vrátane paktu nahrádzajú Akčný plán medzi EÚ a Jordánskom, ktorý nadobudol platnosť v októbri 2012.
      Článok 3
      Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

         V …

               Za Asociačnú radu EÚ – JORDÁNSKO

               predseda


title: Rozhodnutie Komisie z 11. júna 2003, ktorou sa zriaďuje expertná poradná skupinu Komisie o stratégii v oblasti nehôd v sektore dopravy

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32003D0425

Úradný vestník L 144 , 12/06/2003 S. 0010 - 0011

		Rozhodnutie Komisiez 11. júna 2003,ktorou sa zriaďuje expertná poradná skupinu Komisie o stratégii v oblasti nehôd v sektore dopravy(2003/425/ES)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,keďže:(1) By sa mala zabezpečiť trvalá vysoká a jednotná úroveň ochrany občanov Európy vo všetkých druhoch dopravy a vypracovať stratégia zníženia počtu nehôd. Nezávislé technické vyšetrovania dopravných nehôd a udalostí sú jedným zo spôsobov zvyšovania bezpečnosti pri zisťovaní príčin nehôd a vytváraní podmienok prevencie ich vzniku.(2) Vyšetrovania príčin nehôd by sa nemali spájať s náhradami škôd alebo určovaním zodpovednosti. Mali by byť preto nezávislé na vyšetrovaniach vykonávaných súdnymi orgánmi, poisťovňami, priemyslom, prevádzkovateľmi a regulátormi alebo ktoroukoľvek inou stranou, ktorej záujmy by boli v rozpore s úlohami zverenými vyšetrovaciemu orgánu alebo subjektu.(3) Vo svojej Bielej knihe o európskej dopravnej politike do roku 2010: Čas rozhodnutia [1] Komisia poukázala na rastúcu potrebu nezávislého technického vyšetrovania smerujúceho k odhaľovaniu príčin nehôd a hľadaniu spôsobov zdokonaľovania právnych predpisov. Na tento účel Komisia v Bielej knihe odporúčala vytvoriť "skupinu nezávislých expertov v rámci Komisie, ktorých úlohou by bolo zdokonaľovať existujúce právne predpisy a prispôsobovať (európsku) metodológiu, okrem iného, technickému vývoju".(4) Komisia predpokladá zriadiť expertnú poradnú skupinu o stratégii v oblasti nehôd v sektore dopravy, kvôli preskúmaniu všetkých problémov spojených s nezávislými technickými vyšetrovaniami.(5) Zriadenie tejto skupiny, spolu s inými vhodnými konzultačnými postupmi, prispeje k zdokonaleniu politiky spoločenstva v oblasti nezávislého vyšetrovania nehôd. Skupina by mala Komisii radiť v otázkach zdokonaľovania existujúcich právnych predisov a v prípade potreby o účelnosti návrhu nových iniciatív pre všetky druhy dopravy, vrátane prepravy energie (ropovody a plynovody),PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:Článok 1PredmetTýmto sa zriaďuje expertná poradná skupina Komisie o stratégii v oblasti nehôd v dopravnom sektore (ďalej len "skupina expertov").Článok 2ÚlohaSkupina expertov radí Komisii v otázkach potreby zdokonaľovania existujúcich právnych predpisov a v prípade potreby v otázkach účelnosti návrhov nových iniciatív pre všetky druhy dopravy, vrátane prepravy energie (ropovody a plynovody), s výnimkou problematiky zdravia a bezpečnosti pri práci.Článok 3ZloženieSkupina expertov pozostáva z kvalifikovaných odborníkov príslušných posudzovať záležitosti týkajúce sa bezpečnosti v doprave najmä na nezávislé technické vyšetrovanie nehôd pre všetky druhy dopravy, vrátane prepravy energie (ropovody a plynovody). Skupina bude mať 12 členov a predsedom bude zástupca Komisie.Článok 4Menovanie1. Členov skupiny expertov menuje jednotlivo Komisia na základe objektívnych kritérií týkajúcich sa preukazovania spôsobilosti a praxe. Majú mandát na dva roky s možnosťou jedného predĺženia na základe rozhodnutia Komisie.2. Po uplynutí ich mandátu, členovia skupiny expertov zostanú vo funkcii, kým nebudú nahradení, alebo kým nebude predĺžený ich mandát.3. Mandát skončí pred uplynutím jeho platnosti v prípade odstúpenia alebo smrti člena. V takom prípade sa člen nahradí a nového člena menuje Komisia podľa postupu uvedeného v odseku 2.4. Výzva na predloženie žiadosti o členstvo sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie. Komisia vyberie členov na základe žiadostí prijatých podľa tejto výzvy. Výberové kritériá musia zohľadniť spôsobilosť a skúsenosť uchádzačov, ich reprezentatívnosť a schopnosť prispieť k strategickým diskusiám a bude sa podporovať rovnomerné zastúpenie odborníkov z rôznych druhov dopravy.5. Komisia na informatívne účely uverejní zoznam členov v Úradnom vestníku Európskej únie.Článok 5Spôsob práce, pracovné skupiny a ďalší experti1. Skupina expertov sa sa schádza na plenárnych zasadaniach dvakrát do roka na pozvanie Komisie a v jej sídle.2. Na splnenie svojej úlohy stanovenej v článku 2 môže skupina expertov zriadiť ad hoc pracovné skupiny.3. Predseda môže na žiadosť člena alebo z vlastnej iniciatívy pozvať ďalších expertov na riešenie osobitných záležitostí.4. Členom skupiny expertov a ostatným expertom pozvaným podľa odseku 3 sa uhradia ich cestovné a diéty v súlade s pravidlami platnými v rámci Komisie.Článok 6DôvernosťBez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 287 zmluvy o ES, členovia skupiny expertov nesmú prezradiť žiadne informácie, ktoré získajú pri svojej práci v skupine expertov alebo v jej pracovných skupinách.Článok 7Rokovací poriadok a sekretariát1. Skupina expertov prijme svoj vlastný rokovací poriadok.2. Komisia zabezpečí sekretariát skupiny expertov.Článok 8Nadobudnutie účinnostiRozhodnutie nadobudne účinnosť v deň jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.V Bruseli 11. júna 2003Za KomisiuLoyola De Palaciopodpredsedníčka[1] KOM(2001) 370, 12. september 2001, s. 69.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/1872 zo 6. októbra 2015 o mobilizácii Fondu solidarity EÚ

text:
               20.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 275/30

         ROZHODNUTIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) 2015/1872
   zo 6. októbra 2015
   o mobilizácii Fondu solidarity EÚ
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 2012/2002 z 11. novembra 2002, ktorým sa zriaďuje Fond solidarity Európskej únie (1), a najmä na jeho článok 4 ods. 3,
   so zreteľom na Medziinštitucionálnu dohodu z 2. decembra 2013 medzi Európskym parlamentom, Radou a Komisiou o rozpočtovej disciplíne, spolupráci v rozpočtových otázkach a riadnom finančnom hospodárení (2), a najmä na jej bod 11,
   so zreteľom na návrh Európskej komisie,
   keďže:

               (1)

               Cieľom Fondu solidarity Európskej únie (ďalej len „fond“) je umožniť Únii reagovať rýchlym, účinným a pružným spôsobom na núdzové situácie a prejaviť solidaritu s obyvateľstvom oblastí postihnutých katastrofami.

               (2)

               Fond nemá prekročiť maximálnu ročnú sumu 500 miliónov EUR (v cenách roku 2011), ako je stanovené v článku 10 nariadenia Rady (EÚ, Euratom) č. 1311/2013 (3).

               (3)

               Bulharsko predložilo žiadosť o mobilizáciu fondu v súvislosti s nepriaznivými zimnými podmienkami.

               (4)

               Grécko predložilo dve žiadosti o mobilizáciu fondu v súvislosti so záplavami.

               (5)

               Komisia po posúdení žiadostí dospela k záveru, že spĺňajú podmienky na udelenie pomoci z fondu stanovené v nariadení (ES) č. 2012/2002.

               (6)

               Fond by sa preto mal mobilizovať s cieľom poskytnúť finančný príspevok v plnej výške 16 274 765 EUR v súvislosti so žiadosťami, ktoré predložili Bulharsko a Grécko.

               (7)

               Existuje možnosť presunutia rozpočtových prostriedkov v súlade s druhou vetou bodu 11 medziinštitucionálnej dohody z 2. decembra 2013. Rozpočtové prostriedky na zálohy na rozpočtový rok 2015 boli zatiaľ využité vo veľmi obmedzenom rozsahu, a to v súvislosti s tromi žiadosťami, ktoré sú predmetom tohto rozhodnutia a v prípade ktorých je zostatok k úhrade vo výške 14 647 288 EUR. Celá suma, ktorá sa má mobilizovať, sa preto bude financovať presunutím disponibilných rozpočtových prostriedkov na zálohové platby vo všeobecnom rozpočte Európskej únie na rozpočtový rok 2015. Nie sú potrebné žiadne dodatočné rozpočtové prostriedky.

               (8)

               S cieľom minimalizovať čas potrebný na mobilizáciu fondu by sa toto rozhodnutie malo uplatňovať odo dňa jeho prijatia,

         PRIJALI TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   V rámci všeobecného rozpočtu Európskej únie na rozpočtový rok 2015 sa mobilizuje Fond solidarity Európskej únie s cieľom poskytnúť prostriedky vo výške 16 274 765 EUR vo viazaných a platobných rozpočtových prostriedkoch.
   Celá suma tejto mobilizácie sa bude financovať z rozpočtových prostriedkov mobilizovaných rozhodnutím Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/422 (4) na zálohové platby v rozpočte Únie na rozpočtový rok 2015, dostupných v rozpočtovom riadku 13 06 01. Suma dostupná v tomto rozpočtovom riadku na zálohové platby sa zodpovedajúcim spôsobom zníži.
   Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Uplatňuje sa od 6. októbra 2015.

      V Štrasburgu 6. októbra 2015

            Za Európsky parlament

            predseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            predseda

         N. SCHMIT

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 2012/2002 z 11. novembra 2002, ktorým sa zriaďuje Fond solidarity Európskej únie (Ú. v. ES L 311, 14.11.2002, s. 3).

      (2)  Ú. v. EÚ C 373, 20.12.2013, s. 1.

      (3)  Nariadenie Rady (EÚ, Euratom) č. 1311/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa ustanovuje viacročný finančný rámec na roky 2014 – 2020 (Ú. v. EÚ L 347, 20.12.2013, s. 884).

      (4)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/422 zo 17. decembra 2014 o mobilizácii Fondu solidarity Európskej únie (Ú. v. EÚ L 68, 13.3.2015, s. 47).