title: Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/634 z 21. januára 2016 o štátnej pomoci č. SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 a ex CP 115/2004), ktorú poskytlo Holandsko — Oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb [oznámené pod číslom C(2016) 167] (Iba holandské znenie je autentické)Text s významom pre EHP

text:
               27.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 113/148

         ROZHODNUTIE KOMISIE (EÚ) 2016/634
   z 21. januára 2016
   o štátnej pomoci č. SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 a ex CP 115/2004), ktorú poskytlo Holandsko — Oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb
   [oznámené pod číslom C(2016) 167]
   (Iba holandské znenie je autentické)
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
   so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
   po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (1) a so zreteľom na ich pripomienky,
   keďže:
   1.   POSTUP

               (1)

               V roku 1997 útvary Komisie začali prieskum osobitných daňových pravidiel platných pre verejné podniky v členských štátoch. Ako odpoveď na dotazník Komisie poskytli holandské orgány listom z 23. januára 1998 informácie o holandskom zákone o dani z príjmov právnických osôb z roku 1969 (Wet Vennootschapsbelasting 1969 – ďalej len „zákon Wet Vpb z roku 1969“).

               (2)

               Útvary Komisie 2. júla 2004 začali konanie z vlastnej iniciatívy zaregistrované pod číslom CP 115/2004 týkajúce sa oslobodenia holandských verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb ustanoveného v zákone Wet Vpb z roku 1969. V dňoch 9. júla 2004, 22. novembra 2004, 29. júna 2006 a 2. júla 2007 zaslali žiadosti o informácie, na ktoré holandské orgány odpovedali 3. septembra 2004, 4. apríla 2005, 26. septembra 2006, 13. decembra 2006, 22. januára 2007 a 27. júla 2007.

               (3)

               Listom z 9. júla 2008 (ďalej len „list podľa článku 17“) začali útvary Komisie postup spolupráce ustanovený v článku 17 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 (2) (ďalej len „procesné nariadenie“). Informovali holandské orgány o tom, že zaujali predbežné stanovisko, že oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb podľa zákona Wet Vpb z roku 1969 zrejme predstavuje nezlučiteľnú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“). Požiadali holandské orgány, aby v súlade s článkom 17 ods. 2 procesného nariadenia predložili svoje pripomienky.

               (4)

               Po zaslaní listu podľa článku 17 v septembri 2010 dostala Komisia sťažnosť týkajúcu sa oslobodenia verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb uvedeného v zákone Wet Vpb z roku 1969. Sťažnosť sa týkala provinčného letiska, subjektu založeného vo forme akciovej spoločnosti (NV), na ktorý sa daň z príjmov právnických osôb údajne nevzťahovala. Sťažovateľ tvrdil, že vzhľadom na skutočnosť, že právna a skutková situácia bola porovnateľná s vecou Schiphol (3), letisko malo byť zaradené na zoznam zdaniteľných nepriamych verejných podnikov nachádzajúci sa v článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969. Útvary Komisie pripojili predmetnú sťažnosť k veci, ktorá sa rieši v súlade s postupom spolupráce.

         NÁVRH VHODNÝCH OPATRENÍ

               (5)

               Komisia 2. mája 2013 prijala rozhodnutie, ktorým sa navrhli vhodné opatrenia v zmysle článku 18 procesného nariadenia s cieľom zrušiť oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb stanovené v článku 2 ods. 1 písm. g), článku 2 ods. 3 a článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969 a zabezpečiť, aby pre verejné podniky vykonávajúce hospodársku činnosť v zmysle právnych predpisov Únie platil rovnaký režim dane z príjmov právnických osôb ako pre súkromné podniky.

               (6)

               Holandské orgány boli požiadané, aby v lehote jedného mesiaca písomne oznámili Komisii bezpodmienečné a jednoznačné prijatie návrhu vhodných opatrení v zmysle článku 19 procesného nariadenia.

               (7)

               V liste z 24. mája 2013 holandské orgány informovali Komisiu, že „v prípade schválenia parlamentom má holandská vláda v úmysle do 18 mesiacov prijať právne predpisy, aby zabezpečila, že sa daň z príjmov právnických osôb bude vzťahovať na verejné podniky vykonávajúce hospodársku činnosť rovnakým spôsobom ako na súkromné podniky. Tieto právne predpisy vstúpia do platnosti najneskôr v nasledujúcom daňovom roku. V praxi to znamená, že právne predpisy nadobudnú platnosť 1. januára 2015 a účinnosť 1. januára 2016.“

               (8)

               Komisia sa domnievala, že vyjadrenie uvedené v liste nepredstavovalo bezpodmienečné prijatie, pretože obsahovalo iba podmienečný zámer prijať právne predpisy.

               (9)

               V liste z 11. marca 2014 Komisia upriamila pozornosť na podmienečnú povahu prijatia a požiadala holandské orgány, aby v lehote troch týždňov od doručenia listu informovali útvary Komisie, či Holandsko bezpodmienečne a jednoznačne prijíma vhodné opatrenia. Holandsko na tento list neodpovedalo.

         ZAČATIE FORMÁLNEHO VYŠETROVACIEHO KONANIA

               (10)

               Listom z 9. júla 2014 Komisia informovala Holandsko, že sa v súvislosti s predmetným opatrením pomoci rozhodla začať konanie stanovené v článku 108 ods. 2 ZFEÚ („rozhodnutie o začatí konania“).

               (11)

               Rozhodnutie o začatí konania bolo zverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (4). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k opatreniu.

               (12)

               Po tom, ako sa 27. júla 2014 pôvodná lehota predĺžila, boli Komisii v liste z 10. septembra 2014 doručené pripomienky Holandska. V liste z 19. septembra 2014 boli Komisii doručené aj spoločné pripomienky zainteresovaných strán, ktoré Komisia listom z 3. októbra 2014 postúpila Holandsku na pripomienkovanie. Pripomienky Holandska boli doručené listom z 3. novembra 2014.

         ZÁKON, KTORÝM SA AKTUALIZUJE POVINNOSŤ VEREJNÝCH PODNIKOV PLATIŤ DAŇ Z PRÍJMOV PRÁVNICKÝCH OSÔB

               (13)

               Holandské orgány začali 14. apríla 2014 verejnú konzultáciu o legislatívnom návrhu na zmenu zákona Wet Vpb z roku 1969. Návrh bol zameraný na aktualizáciu povinnosti verejných podnikov platiť daň z príjmov právnických osôb s cieľom vytvoriť rovnaké podmienky pre verejné a súkromné podniky podľa právnych predpisov týkajúcich sa dane z príjmov právnických osôb.

               (14)

               Legislatívny návrh bol holandskému parlamentu predložený 16. septembra 2014. Prvá komora ho schválila 26. mája 2015 a nový zákon s názvom „Wet Modernisering Vpb-plicht overheidsondernemingen“ (ďalej len „zákon Wet Vpb z roku 2015“) bol podpísaný 4. júna 2015. Nový zákon je zameraný na zavedenie dane z príjmov právnických osôb, ktorej podliehajú súkromné podniky, aj pre verejné podniky, pričom prvýkrát sa začne uplatňovať na účtovné obdobia začínajúce sa 1. januára 2016 a po tomto dátume. Holandské orgány neinformovali Komisiu o novom zákone v zmysle článku 108 ZFEÚ.

               (15)

               Zákon Wet Vpb z roku 2015 však obsahuje určité výnimky:

                           a)

                           Výslovne sa v ňom zachováva oslobodenie od dane z príjmov právnických osôb pre určité verejné podniky, konkrétne šesť podnikov, ktoré prevádzkujú holandské verejné námorné prístavy, t. j. Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, NV Port of Den Helder a Zeeland Seaports NV. Subjekty, ktorých činnosti zahŕňajú najmä riadenie, rozvoj alebo prevádzku námorného prístavu, sú takisto oslobodené. Tieto holandské prístavy naďalej zostávajú oslobodené od dane z príjmov právnických osôb do dátumu, ktorý určia holandské orgány kráľovským výnosom (5).

                           b)

                           Okrem toho v ňom od daňovej povinnosti oslobodzujú subjekty zaoberajúce sa vzdelávaním alebo výskumom, a to za predpokladu splnenia určitých podmienok (6).

               (16)

               Útvary Komisie sa 27. augusta 2015 stretli s holandskými orgánmi. V liste z 10. septembra 2015 holandské orgány vysvetlili dôvody, prečo bolo podľa nich prechodné obdobie na zavedenie dane z príjmov právnických osôb pre holandské verejné námorné prístavy opodstatnené.

               (17)

               Toto rozhodnutie sa nezaoberá iba oslobodením verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb platným v čase prijatia rozhodnutia, na základe ktorého sa začalo formálne vyšetrovacie konanie, t. j. 9. júla 2014, ale zohľadňujú sa v ňom aj zmeny podľa zákona Wet Vpb z roku 2015, ktoré sa vzťahujú na oslobodenie holandských verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb stanovené v článku 2 ods. 1 písm. g), článku 2 ods. 3 a článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb roku 1969. Toto rozhodnutie nemá vplyv na posudzovanie iných možných zmien zákona Wet Vpb z roku 1969, ktorých sa vyšetrovanie netýka. Konkrétne sa týmto rozhodnutím neposudzuje oslobodenie podľa článku 5 a článku 6 zákona Wet Vpb z roku 1969 ani podľa zmien týchto odsekov. Toto rozhodnutie sa obmedzuje na oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb podľa článku 2 ods. 1, článku 2 ods. 3 a článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969 (7).

         2.   OPIS OPATRENIA

   2.1.   Holandský zákon o dani z príjmov právnických osôb

               (18)

               Podľa zákona Wet Vpb z roku 1969 sa na právnické osoby v Holandsku vzťahuje daň z príjmov právnických osôb.

               (19)

               Predtým, ako sa novým zákonom zmenil článok 2 ods. 1 písm. g), článok 2 ods. 3 a článok 2 ods. 7, sa podľa zákona Wet Vpb z roku 1969 na súkromné a verejné podniky uplatňoval odlišný daňový režim. Súkromné podniky podliehajú dani z príjmov právnických osôb podľa všeobecného režimu. Právnické osoby založené na účely vykonávania obchodnej činnosti, na ktoré sa vzťahuje súkromné právo, ako sú akciové spoločnosti (NV) a spoločnosti s ručením obmedzeným (BV), platia daň z príjmov právnických osôb zo svojich celkových príjmov. Nadácie (stichtingen) a združenia (verenigingen) podliehajú dani z príjmov právnických osôb do takej miery, v akej vykonávajú obchodnú činnosť [článok 2 ods. 1 písm e) zákona Wet Vpb z roku 1969]. Vykonávanie obchodnej činnosti (het drijven van een onderneming) je v článku 4 zákona Wet Vpb z roku 1969 vymedzené ako každá činnosť, prostredníctvom ktorej vzniká hospodárska súťaž s inými podnikmi.

               (20)

               Cieľom zákona Wet Vpb z roku 2015 je zrušenie oslobodenia od dane z príjmov právnických osôb pre väčšinu verejných podnikov za určitých podmienok. Z toho dôvodu sa ním zmenil článok 2 ods. 1 písm. g), článok 2 ods. 3 a článok 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969 tak, aby verejné podniky podliehali dani. Podľa nových ustanovení sú však od dane z príjmov právnických osôb stále oslobodené námorné prístavy a vzdelávacie a výskumné inštitúcie, ktoré spĺňajú určité podmienky (pozri odôvodnenie 15).

         2.2.   Oslobodenie verejných podnikov podľa zákona Wet Vpb z roku 1969

               (21)

               Na verejné podniky sa vzťahujú osobitné pravidlá zdaňovania právnických osôb stanovené v článku 2 ods. 1, článku 2 ods. 3 a článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969 (8).

               (22)

               V zákone Wet Vpb z roku 1969 sa rozlišujú priame a nepriame verejné podniky. Priamy verejný podnik (direct overheidsbedrijf) predstavuje časť právnickej osoby, na ktorú sa vzťahuje verejné právo (publiekrechtelijke rechtspersoon). Príkladom priamych verejných podnikov je miestna agentúra pre rozvoj alebo miestne oddelenie zberu odpadov.

               (23)

               Nepriamy verejný podnik je organizácia (obvykle spoločnosť s ručením obmedzeným, akciová spoločnosť alebo nadácia), na ktorú sa vzťahuje súkromné právo, ale je pod kontrolou verejnej inštitúcie. Ide a) o prípady, keď jedinými akcionármi podniku sú holandské verejné inštitúcie; alebo b) o prípad iných súkromnoprávnych subjektov, ktorých základné imanie nie je rozdelené na akcie (nadácie a združenia), ich riaditeľov môžu vymenovávať a odvolávať iba verejné inštitúcie a v prípade likvidácie sa majetok prevedie na verejné inštitúcie.

               (24)

               Podľa článku 2 ods. 1 písm. g) zákona Wet Vpb z roku 1969 podliehajú podniky patriace právnických osobám, na ktoré sa vzťahuje verejné právo (ondernemingen van publiekrechtelijke rechtspersonen), dani z príjmov právnických osôb len v prípade, keď sú uvedené v článku 2 ods. 3 Tento taxatívny zoznam obsahuje:

                           a)

                           poľnohospodárske podniky (landbouwbedrijven);

                           b)

                           priemyselné podniky (nijverheidsbedrijven), pokiaľ výlučne alebo takmer výlučne nezabezpečujú dodávky vody (9);

                           c)

                           banské podniky;

                           d)

                           obchodné podniky (handelsbedrijven), ktoré neobchodujú výlučne alebo takmer výlučne s nehnuteľnosťami alebo s právami týkajúcimi sa nehnuteľností (10);

                           e)

                           dopravné podniky s výnimkou podnikov, ktoré sa výlučne alebo takmer výlučne zaoberajú prepravou cestujúcich v rámci obce;

                           f)

                           stavebné spoločnosti (bouwkassen).

               (25)

               Zoznam podnikov v článku 2 ods. 3 zostal v zásade nezmenený od zavedenia zákona Wet Vpb v roku 1969, do ktorého sa prebrali pravidlá zdaňovania zisku právnických osôb existujúce od roku 1956. Predovšetkým nezahŕňa žiadne verejné podniky poskytujúce služby. Napríklad verejné podniky pôsobiace v oblasti nakladania s odpadom alebo cateringu, miestne úverové inštitúcie, prístavy, letiská a Holland Casino, nadácia, ktorá prevádzkuje kasína, sú oslobodené od dane z príjmov právnických osôb podľa článku 2 ods. 1 písm. g) (11).

               (26)

               Priame a nepriame verejné podniky podliehajú dani z príjmov právnických osôb iba v prípade, keď spĺňajú kritériá článku 2 ods. 1 písm. g) v spojení s článkom 2 ods. 3 zákona Wet Vpb z roku 1969. Inak povedané, priame aj nepriame verejné podniky podliehajú dani z príjmov právnických osôb len v prípade, keď sú uvedené v článku 2 ods. 3 zákona Wet Vpb z roku 1969.

               (27)

               Okrem nepriamych verejných podnikov uvedených v článku 2 ods. 3 podlieha dani z príjmov právnických osôb niekoľko ďalších nepriamych verejných podnikov. Taxatívny zoznam týchto podnikov sa nachádza v článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969 a nachádzajú sa v ňom:

                           a)

                           het Nederlands Meetinstituut NV;

                           b)

                           de NV Nederlands Inkoopcentrum (NIC);

                           c)

                           de Stichting Exploitatie Nederlandse Staatsloterij;

                           d)

                           de Koninklijke Nederlandse Munt NV;

                           e)

                           subjekty, ktorých akcionárom je právnická osoba vlastniaca distribučný podnik, ktorý patrí do rozsahu pôsobnosti zákona o distribúcii energie (Wet energiedistributie), a subjekty, ktoré spolu s takouto právnickou osobou tvoria skupinu v zmysle článku 24b knihy 2 občianskeho zákonníka (Burgerlijk Wetboek), pokiaľ daný subjekt vykonáva činnosť, ktorú podľa článku 12 ods. 1 zákona o distribúcii energie nemôže samostatne vykonávať právnická osoba, ktorá je akcionárom, pokiaľ subjekt výlučne alebo takmer nezabezpečuje dodávky vody;

                           f)

                           subjekty vykonávajúce priemyselnú činnosť v zmysle článku 2 ods. 3, druhej zarážky zákona Wet Vpb z roku 1969 s výnimkou subjektov, ktoré výlučne alebo takmer výlučne zabezpečujú dodávky vody vodu;

                           g)

                           NOB Holding NV;

                           h)

                           de NV Luchthaven Schiphol;

                           i)

                           de NV KLIQ;

                           j)

                           de NV Bank Nederlandse Gemeenten;

                           k)

                           de Nederlandse Waterschapsbank NV;

                           l)

                           Fortis Bank (Nederland) NV;

                           m)

                           ASR Nederland NV;

                           n)

                           ABN AMRO Group NV;

                           o)

                           de Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV;

                           p)

                           Ultra Centrifuge Nederland NV;

                           q)

                           SNS REAAL NV;

                     a všetky subjekty, ktorých akcionármi sú uvedené podniky, ako aj všetky subjekty, ktorých riaditeľov vymenovávajú a odvolávajú uvedené podniky, s výnimkou subjektov, ktoré výlučne alebo takmer výlučne zabezpečujú dodávky vody.

               (28)

               Tento zoznam sa pravidelne upravoval a boli doň doplnené určité nepriame verejné podniky. V opačnom prípade by tieto nepriame verejné podniky nepodliehali dani z príjmov právnických osôb, keďže sa nenachádzajú v zozname podľa článku 2 ods. 3 zákona Wet Vpb z roku 1969. Doplnili sa napríklad tieto spoločnosti:

                           a)

                           NOB Holding NV (1999);

                           b)

                           Weerbureau HWS BV (2002);

                           c)

                           Luchthaven Schiphol NV (2002) – v reakcii na rozhodnutie Komisie z 3. júla 2001, ktorým sa navrhli vhodné opatrenia vo veci E45/2000;

                           d)

                           KLIQ NV (2002);

                           e)

                           Bank Nederlands Gemeenten (2005);

                           f)

                           Nederlandse Waterschapsbank NV (2005);

                           g)

                           ABN AMRO Group NV a SNS REAAL NV – po ich znárodnení.

               (29)

               Nepriame verejné podniky, ktoré nie sú uvedené v článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969 a na ktoré sa článok 2 ods. 3 nevzťahuje, dani z príjmov právnických osôb nepodliehajú. Príkladmi takých podnikov sú De Nederlandse Bank NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, NV Luchthaven Maastricht, Twinning Holding BV, NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij, NV Industriebank LIOF, NV Brabantse Ontwikkelingsmaatschappij, Ontwikkelingsmaatschappij Oost Nederland NV a Holland Casino (12).

         2.3.   Oslobodenie verejných podnikov podľa zákona Wet Vpb z roku 2015

               (30)

               Cieľom zákona Wet Vpb z roku 2015 v podstate je, aby verejné podniky podliehali dani z príjmov právnických osôb rovnako, ako jej podliehajú súkromné podniky. Konkrétne sa ním mení článok 2 zákona Wet Vpb z roku 1969 s cieľom zaviesť daň príjmov právnických osôb pre verejnoprávne subjekty, ktoré vykonávajú obchodnú činnosť, ako aj pre spoločnosti riadené štátom.

               (31)

               Ako však už bolo vysvetlené v odôvodnení 15, zákon Wet Vpb z roku 2015 obsahuje isté výnimky:

                           a)

                           Zákonom Wet Vpb z roku 2015 sa do zákona Wet Vpb z roku 1969 vkladá nový článok 6c. V tomto ustanovení sa výslovne zachováva oslobodenie niekoľkých holandských verejných prístavov a subjektov zaoberajúcich sa najmä riadením, rozvojom a prevádzkou námorného prístavu od dane z príjmov právnických osôb za predpokladu splnenia určitých podmienok (13).

                           b)

                           Zákonom Wet Vpb z roku 2015 sa vkladá do zákona Wet Vpb z roku 1969 aj nový článok 6b. V tomto ustanovení sa oslobodzujú vzdelávacie subjekty alebo subjekty zaoberajúce sa výskumom za predpokladu, že náklady na vzdelávanie alebo výskum sa hradia z verejných prostriedkov, zo zákonom stanovených poplatkov za vysokoškolské štúdium alebo z poplatkov za vysokoškolské štúdium uvedených v kapitole 7, hlave 3, odseku 2 zákona o vysokoškolskom vzdelávaní a vedeckom výskume, zo školného typu uvedeného v článku 3 zákona o školnom a poplatkoch za štúdium, zo zahraničných platieb, ktoré svojou povahou a účelom zodpovedajú poplatkom za vysokoškolské štúdium a školnému, a z platieb verejnoprospešných inštitúcií, za ktoré sa nepožaduje zmluvné protiplnenie.

         3.   PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN

               (32)

               Komisii bolo doručené spoločné stanovisko šiestich zainteresovaných strán, konkrétne šiestich holandských prevádzkovateľov námorných prístavov: Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, Port of Den Helder NV a Zeeland Seaports NV („zainteresované námorné prístavy“).

               (33)

               Zainteresované námorné prístavy tvrdia, že rozhodnutie o začatí konania je nezákonné, pretože Holandsko bezpodmienečne prijalo vhodné opatrenia a zaviazalo sa prijať právne predpisy v lehote 18 mesiacov s cieľom zabezpečiť, aby dani z príjmov právnických osôb podliehali verejné podniky rovnako. ako súkromné podniky. Keďže nevyhnutnou podmienkou začatia formálneho vyšetrovacieho konania je neprijatie návrhu Komisie týkajúceho sa vhodných opatrení, rozhodnutie o začatí konania sa nemalo prijať. Zainteresované námorné prístavy ďalej tvrdia, že neodôvodnením svojich rozhodnutí porušila Komisia základnú zásadu práva Únie zakotvenú v článku 41 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie.

               (34)

               Podľa zainteresovaných námorných prístavov sú holandské námorné prístavy priamymi konkurentmi iných európskych námorných prístavov, predovšetkým námorných prístavov ležiacich na osi Hamburg-Le Havre, ktoré profitujú z rôznych foriem verejnej podpory. Skutočnosť, že vyšetrovania Komisie týkajúce sa zdaňovania prístavov v Európe prebiehajú rôznym tempom a že sa začali v rôznych termínoch, nesie so sebou riziko konkurenčnej výhody pre prístavy v tých členských štátoch, v ktorých prebieha skoršia fáza vyšetrovania. Je to v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania a zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti. Zainteresované holandské prístavy tvrdia, že sú ochotné dodržiavať pravidlá štátnej pomoci, ale výlučne pod podmienkou, že rovnaké podmienky budú platiť pre všetky námorné prístavy v európskych krajinách.

               (35)

               Zainteresované námorné prístavy tvrdia, že platné holandské právne predpisy týkajúce sa dane z príjmov právnických osôb sa vzťahujú na všetky námorné prístavy v Holandsku rovnako. Oslobodenie od dane z príjmov právnických osôb nemá preto za následok selektívnu výhodu, nie je diskriminačné a nenarúša hospodársku súťaž na vnútroštátnej úrovni.

               (36)

               Podľa zainteresovaných námorných prístavov existujú zásadné rozdiely, pokiaľ ide o výšku verejnej podpory poskytnutej rozličným námorným prístavom ležiacim na osi Hamburg-Le Havre. Oslobodenie od dane nemá za následok preferenčné zaobchádzanie s holandskými námornými prístavmi, ale nanajvýš trochu menej znevýhodnené postavenie holandských prístavov oproti ostatným európskym námorným prístavom. Z toho dôvodu ani režim dane z príjmov právnických osôb, ktorý je predmetom rozhodnutia, ani nový zákon nenarúšajú hospodársku súťaž na európskej úrovni.

         4.   PRIPOMIENKY HOLANDSKA

               (37)

               Holandsko predložilo pripomienky listom z 10. septembra 2014. Holandské orgány uviedli len argumenty súvisiace s postupom, nie pripomienky k samotnému posúdeniu štátnej pomoci uvedenému v rozhodnutí o začatí konania. Holandsko trvá na tom, že holandské orgány prijali vhodné opatrenia v súlade s článkom 19 ods. 1 procesného nariadenia.

               (38)

               Podľa Holandska sa v procesnom nariadení výslovne nevyžaduje, aby boli vhodné opatrenia prijaté „bezpodmienečne“ a „jednoznačne“, a ani sa nevylučuje podmienka získania súhlasu parlamentu. Bez ohľadu na to, či sa taká podmienka vo vyhlásení o prijatí spomína, návrh vlády, ktorým sa stanovujú vhodné opatrenia, musí schváliť parlament. Holandské orgány sa odvolávajú na článok 4 ods. 2 Zmluvy o Európskej únii, v ktorom sa stanovuje, že Európska únia rešpektuje základné ústavné systémy členských štátov.

               (39)

               Podľa holandských orgánov by Komisia mohla dospieť k záveru, že vhodné opatrenia neboli (de facto) prijaté až po tom, ako vláda predloží návrh zákona do parlamentu alebo ak parlament takýto návrh neschváli. Až potom existuje dôvod na začatie formálneho vyšetrovacieho konania. Holandské orgány tvrdia, že 9. júla 2014 tomu tak nebolo.

               (40)

               Podľa názoru holandských orgánov Komisia oficiálne neuviedla, že nepovažuje odpoveď Holandska za prijatie vhodných opatrení. Holandské orgány sa domnievajú, že list, ktorý zaslala Komisia 11. marca 2014, nie je oficiálny list na účely súčasného konania. Podpísal ho zástupca generálneho riaditeľa a adresovaný bol zástupcovi generálneho riaditeľa pre dane na holandskom ministerstve financií. Nebol zaslaný oficiálnymi kanálmi stáleho zastúpenia, ale e-mailom.

               (41)

               Holandské orgány k veci samej poznamenávajú, že podľa ich názoru požadované rovnaké podmienky na európskej úrovni v súčasnosti neexistujú. Holandské orgány ďalej tvrdia, že najväčší význam má postavenie holandských námorných prístavov vo vzťahu k prístavom v susedných členských štátoch.

               (42)

               Holandské orgány sa domnievajú, že prijali vhodné opatrenia podľa rozhodnutia z 2. mája 2013 a že momentálne podnikajú nevyhnutné kroky. Nevidia preto dôvod, prečo by mali v súvislosti s vecou samou reagovať na hodnotenie Komisie obsiahnuté v rozhodnutí o začatí konania.

               (43)

               Pripomienky zainteresovaných strán sa zaslali Holandsku 3. októbra 2014. Holandské orgány odpovedali listom z 3. novembra 2014. Holandské orgány majú rovnaký názor ako zainteresované námorné prístavy, že Holandsko prijalo vhodné opatrenia. Holandské orgány takisto podporili názor zainteresovaných námorných prístavov, že rovnaké podmienky pre prístavy v Európe majú kľúčový význam. Podľa holandských orgánov v Európe v súčasnosti neexistujú rovnaké podmienky pre prístavy. Holandské orgány sa nevyjadrili k vecným pripomienkam k posúdeniu štátnej pomoci.

               (44)

               Holandsko v liste z 10. septembra 2015 uviedlo, že ak by sa pokračujúce oslobodenie zainteresovaných námorných prístavov od dane z príjmov právnických osôb posúdilo ako nezlučiteľná štátna pomoc, prechodné obdobie na zrušenie opatrenia by bolo opodstatnené. Holandsko tvrdilo, že nie je možné zaviesť daň z príjmov právnických osôb do 1. januára 2016. Predložilo tri argumenty v prospech prechodného obdobia.

               (45)

               Po prvé, vypracovanie počiatočnej súvahy pre zainteresované námorné prístavy na daňové účely by bol veľmi zložitý a zdĺhavý úkon. Aktíva a pasíva boli v súvahe vypracovanej na účely účtovníctva ocenené v obstarávacej cene, ale na daňové účely v objektívnej trhovej hodnote. Určenie objektívnej trhovej hodnoty aktív a pasív bol namáhavý a časovo náročný proces. Dôvod bol ten, že väčšinu aktív námorných prístavov tvorili neobchodovateľné položky, na ktoré sa vzťahoval zložitý systém majetkových vzťahov a užívacích práv rozličných právnických osôb. Problém s oceňovaním by sa mohol týkať napríklad aktív, ako sú nábrežia, cesty, vodné kanály, doky, budovy plniace osobitné funkcie alebo kotvové zariadenia. Prístavy, ktoré v súčasnosti podliehajú dani z príjmu právnických osôb – malé alebo rybárske prístavy – sa ako referenčná hodnota nemohli použiť, keďže ich činnosti sa zásadne odlišujú od väčších námorných prístavov venujúcich sa prevažne prekládke nákladov alebo riadeniu infraštruktúry.

               (46)

               Po druhé, Holandsko tvrdí, že neexistuje jasné rozlíšenie medzi hospodárskou a nehospodárskou činnosťou prístavov a že Komisia by v tomto smere mala poskytnúť ďalšie usmernenie. Pre holandské orgány a námorné prístavy bolo ťažké určiť, ktoré činnosti prístavov by sa mali klasifikovať ako hospodárske a ktoré ako nehospodárske. V Komisii navyše neexistoval jednotný pohľad na to, ktoré činnosti prístavu sa majú považovať za hospodárske činnosti a ktoré za verejnú úlohu, a na európskej úrovni neexistovala v tejto súvislosti istota.

               (47)

               Po tretie, holandské orgány sa domnievajú, že je vecou zásadného významu, aby Komisia zabezpečila pre konkurenčné prístavy rovnaké podmienky. Tvrdia, že medzi európskymi prístavmi neexistuje spravodlivá hospodárska súťaž a žiadajú Komisiu, aby zabezpečila, že sa daň z príjmov právnických osôb bude vzťahovať na všetky prístavy v Európe alebo aspoň na tie, ktoré predstavujú konkurenciu pre holandské námorné prístavy.

               (48)

               Na záver holandské orgány navrhujú, aby bol 1. január 2017 dňom, keď má podľa kráľovského výnosu prestať platiť oslobodenie holandských námorných prístavov od dane z príjmov právnických osôb. Námorné prístavy by začali podliehať dani z príjmov právnických osôb v prvý deň daňového roka začínajúceho po 1. januári 2017. V praxi by to znamenalo, že daň z príjmov právnických osôb by sa na holandské námorné prístavy začala vzťahovať od 1. januára 2018.

         5.   DÔVODY NA ZAČATIE FORMÁLNEHO VYŠETROVACIEHO KONANIA

               (49)

               Holandské orgány aj zainteresované tretie strany tvrdia, že Komisia nebola oprávnená začať formálne vyšetrovacie konanie. Komisia s týmto názorom nesúhlasí. Komisia mala plné právo, či dokonca povinnosť, začať formálne vyšetrovacie konanie, pretože Holandsko neprijalo vhodné opatrenia v súlade s článkom 19 ods. 1 procesného nariadenia a obavy súvisiace s hospodárskou súťažou vyjadrené v návrhu vhodných opatrení sa úplne nerozptýlili.

               (50)

               Keďže holandské orgány podmienili prijatie opatrení súhlasom parlamentu a v liste holandských orgánov z 24. mája 2013 bol vyjadrený zámer, a nie záväzok, tento list nepredstavoval bezpodmienečné a jednoznačné prijatie opatrení na účely článku 19 ods. 1 procesného nariadenia.

               (51)

               V článku 19 ods. 2 procesného nariadenia sa stanovuje, že ak daný členský štát neprijme navrhované vhodné opatrenia a Komisia po zvážení argumentov daného členského štátu naďalej považuje tieto opatrenia za potrebné, začne formálne vyšetrovacie konanie.

               (52)

               Z legislatívneho návrhu navyše jednoznačne vyplývalo, že Holandsko nemalo v úmysle zrušiť oslobodenie všetkých verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb. Komisia tak dostala jasné signály, že Holandsko nezosúladí zákon s pravidlami štátnej pomoci v plnej miere.

               (53)

               Pokiaľ ide o argument, ktorý predložilo Holandsko, že Komisia ho riadne neinformovala o tom, že odpoveď Holandska nepovažuje za prijatie opatrení v zmysle článku 19 ods. 1 procesného nariadenia, Komisia poukazuje na to, že jej list z 11. marca 2014 bol zaslaný príslušnému vnútroštátnemu orgánu, príslušný orgán ho fyzicky prevzal a Komisia o ňom s holandskými orgánmi diskutovala. Holandsko veľmi dobre vedelo o hodnotení Komisie a nemôže sa spoliehať na čisto formálne argumenty, pokiaľ ide o adresáta listu.

               (54)

               Komisia začala formálne vyšetrovacie konanie, lebo mala obavy, že oslobodením od dane z príjmov právnických osôb by verejné podniky vykonávajúce hospodársku činnosť mohli získať výhodu oproti iným podnikom podliehajúcim dani z príjmov právnických osôb v Holandsku. V súvislosti s cieľom holandského zákona o dani z príjmov právnických osôb, ktorým je zdanenie príjmov podnikov, sa verejné a súkromné podniky nachádzajú v podobnej skutkovej a právnej situácii.

         6.   EXISTENCIA ŠTÁTNEJ POMOCI V ZMYSLE ČLÁNKU 107 ODS. 1 ZFEÚ

               (55)

               V článku 107 ods. 1 ZFEÚ sa uvádza, že každá forma pomoci poskytovaná zo strany členského štátu alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo v prípade ktorej hrozí riziko narušenia hospodárskej súťaže tým, že sa zvýhodňuje určitý podnik alebo výroba určitého tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, ak ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.

         6.1.   Podniky

               (56)

               Podľa ustálenej judikatúry „pojem podnik zahŕňa každý subjekt vykonávajúci hospodársku činnosť bez ohľadu na jeho právne postavenie a spôsob jeho financovania“ (14). Na určenie toho, či je subjekt podnikom, nie je rozhodujúca skutočnosť, že sa daný subjekt nesnaží dosiahnuť zisk (15). Hospodárska činnosť je akákoľvek činnosť spočívajúca v ponúkaní tovaru a služieb na trhu. Aj neziskové subjekty môžu ponúkať tovar a služby na trhu (16).

               (57)

               Holandské orgány nepopreli, že verejné podniky vrátane verejných prístavov môžu popri svojich obvyklých úlohách verejných orgánov ponúkať tovar a služby na trhu. Holandské orgány uznali, že verejné podniky čoraz častejšie vykonávajú hospodársku činnosť. Zainteresované tretie strany okrem toho výslovne uznali, že za posledné roky sa činnosť prístavov vyvinula na plnohodnotnú hospodársku činnosť. Verejné podniky vykonávajúce hospodársku činnosť sa preto môžu klasifikovať ako podniky v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

               (58)

               Pokiaľ ide o oslobodenie vzdelávacích inštitúcií alebo inštitúcií uskutočňujúcich výskum od dane z príjmov právnických osôb stanovené v článku 6 bode b) zákona Wet Vpb, zmeneného zákonom Wet Vpb z roku 2015, v odsekoch 26 až 28 oznámenia o službách všeobecného hospodárskeho záujmu (17) sa uvádza, že podľa ustálenej judikatúry „vzdelávanie organizované vo verejných zariadeniach v rámci vnútroštátneho systému vzdelávania, ktoré je financované štátom a štát nad ním vykonáva dohľad, možno […] pokladať za nehospodársku činnosť.“. Skutočnosť, že sa môže požadovať príspevok vo forme školného alebo zápisného, nemení nehospodársky charakter služby. Podľa článku 6b zákona Wet Vpb sa jednoznačne vyžaduje, aby boli náklady na vzdelávanie alebo výskum hradené z verejných prostriedkov alebo zo zákonom stanoveného školného. Vzdelávacie inštitúcie sa preto vzhľadom na nehospodársky charakter vzdelávacích alebo výskumných služieb nebudú klasifikovať ako podniky podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

               (59)

               V súvislosti s výskumnými inštitúciami sa v odseku 29 oznámenia o službách všeobecného hospodárskeho záujmu uvádza, že pravidlá štátnej pomoci sa nevzťahujú na výskum uskutočňovaný na vysokých školách ani na hlavné činnosti výskumných organizácií.

         6.2.   Využívanie štátnych prostriedkov

               (60)

               Podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ opatrenie musí byť poskytnuté zo strany členského štátu alebo zo štátnych prostriedkov, a to v akejkoľvek forme. Strata daňových príjmov je rovnocenná spotrebe štátnych prostriedkov vo forme fiškálnych výdavkov.

               (61)

               Ako skonštatoval Súdny dvor vo veci Banco Exterior de España, opatrenie, ktorým verejné orgány určitým podnikom poskytnú oslobodenie od dane, v dôsledku ktorého – aj keď nespočíva v hotovostnom prevode štátnych prostriedkov – sa subjekty, na ktoré sa toto oslobodenie vzťahuje, ocitnú vo výhodnejšej finančnej situácii v porovnaní s ostatnými daňovníkmi, sa poskytuje „zo štátnych prostriedkov“ v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ (18).

               (62)

               Tým, že holandské orgány oslobodzujú verejné podniky vykonávajúce hospodársku činnosť vrátane verejných prístavov od dane z príjmov právnických osôb, sa zriekajú príjmov, ktoré tvoria štátne prostriedky. Komisia preto zaujala stanovisko, že s oslobodením holandských verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb podľa zákona Wet Vpb z roku 1969 je spojená strata štátnych prostriedkov, a v dôsledku toho ho štát poskytuje zo štátnych prostriedkov. S oslobodením určitých holandských námorných prístavov od dane z príjmov právnických osôb stanoveným v zákone Wet Vpb 2015 je takisto spojená strata štátnych prostriedkov a v dôsledku toho ho štát poskytuje zo štátnych prostriedkov. Nepopierajú to ani holandské orgány, ani zainteresované tretie strany.

         6.3.   Existencia výhody

               (63)

               Opatrením sa navyše príjemcovi musí poskytovať finančná výhoda. Pojem výhoda nezahŕňa len priame prínosy, ale aj rôzne formy zásahov znižujúce náklady, ktoré sú za normálnych okolností zahrnuté v rozpočte podniku (19).

               (64)

               Holandské orgány nepopierajú, že pretrvávajúce oslobodzovanie určitých verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb tieto podniky hospodársky zvýhodňuje.

               (65)

               Podľa zákona Wet Vpb z roku 1969 sú verejné podniky v zásade oslobodené od dane z príjmov právnických osôb, zatiaľ čo súkromné podniky v zásade podliehajú dani z príjmov právnických osôb. Verejné podniky vykonávajúce hospodársku činnosť majú preto prospech z jednoznačného daňového zvýhodnenia. Komisia pripomína, že v novom zákone (Wet Vpb z roku 2015) sa výslovne zachováva oslobodenie od dane z príjmov právnických osôb v prípade určitých holandských verejných prístavov, ktoré budú preto aj naďalej profitovať z daňového zvýhodnenia. Daňové zvýhodnenie znižuje zaťaženie, ktoré je obvykle zahrnuté v prevádzkových nákladoch podniku vykonávajúceho hospodársku činnosť. Verejným podnikom sa tak poskytuje hospodárska výhoda oproti podnikom podliehajúcim holandskej dani z príjmov právnických osôb, ktoré nie sú takto daňovo zvýhodnené.

         6.4.   Narušenie hospodárskej súťaže a vplyv na obchod

               (66)

               Podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ musí opatrenie, ktoré sa považuje za štátnu pomoc, ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi a narúšať hospodársku súťaž alebo hroziť narušením hospodárskej súťaže. V tomto prípade môžu verejné podniky, ktoré vykonávajú hospodársku činnosť a na ktoré sa vzťahuje oslobodenie od dane, byť zapojené do obchodu v rámci Únie. Verejné námorné prístavy, ktoré sú aj naďalej oslobodené podľa zákona Wet Vpb z roku 1969 – aj po tom, ako bol zmenený zákonom Wet Vpb z roku 2015 –, sú jednoznačne verejnými podnikmi zapojenými do obchodu medzi členskými štátmi. Zákon Wet Vpb z roku 1969, ktorým sa ustanovuje oslobodenie verejných podnikov od dane, teda nevyhnutne ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi a narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže. Podobne aj oslobodenie zainteresovaných námorných prístavov od dane z príjmov právnických osôb stanovené v zákone Wet Vpb z roku 2015 má vplyv na obchod medzi členskými štátmi a narúša hospodársku súťaž alebo hrozí jej narušením.

               (67)

               Podľa zainteresovaných námorných prístavov nedošlo k narušeniu hospodárskej súťaže na európskej úrovni ani v rámci režimu dane z príjmov právnických osôb, ktorý je predmetom tohto rozhodnutia, ani podľa nového zákona. Zainteresované námorné prístavy tvrdia, že námorné prístavy na osi Hamburg-Le Havre dostávajú rozličné druhy verejnej podpory. Tvrdia preto, že oslobodenie od dane nemá za následok preferenčné zaobchádzanie s holandskými námornými prístavmi, ale nanajvýš trochu menej znevýhodnené postavenie v porovnaní s ostatnými európskymi námornými prístavmi.

               (68)

               Komisia nesúhlasí s tvrdením zainteresovaných tretích strán. Nazdáva sa, že opatrenie poskytované štátom narúša hospodársku súťaž alebo hrozí jej narušením, pokiaľ existuje pravdepodobnosť, že by mohlo zlepšiť konkurenčné postavenie príjemcu oproti ostatným konkurenčným podnikom (20). Preto stačí, ak pomoc umožňuje príjemcovi zachovať si silnejšie konkurenčné postavenie, než by mal, keby sa pomoc neposkytla. skutočnosť, že niektoré námorné prístavy na európskej úrovni možno dostávajú štátnu pomoc, preto neznamená, že hospodárska súťaž nie je narušená tým, že verejné podniky vo všeobecnosti, a verejné prístavy konkrétne, sú oslobodené od dane z príjmov právnických osôb.

         6.5.   Selektívnosť

               (69)

               Aby sa opatrenie považovalo za štátnu pomoc, musí byť selektívne (21) v tom zmysle, že je zamerané na určité podniky alebo výrobu určitých tovarov. Podľa ustálenej judikatúry (22) sa musí materiálna selektívnosť opatrenia posudzovať v troch etapách: najprv je nevyhnutné identifikovať bežné alebo „normálne“ nastavenie („referenčný systém“) platné v predmetnom členskom štáte. Po druhé, vo vzťahu k tomuto bežnému alebo „normálnemu“ daňovému režimu sa musí určiť, či môže byť výhoda poskytnutá na základe predmetného daňového opatrenia selektívna. Na tento účel treba preukázať, že opatrenie sa odchyľuje od bežného nastavenia tým, že dochádza k rozlíšeniu hospodárskych subjektov, ktoré sú vzhľadom na cieľ sledovaný daným režimom v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii. Po tretie, ak takáto odchýlka existuje, treba preskúmať, či vznikla v dôsledku povahy alebo všeobecného režimu daňového systému a či sa dá zdôvodniť povahou a všeobecným režimom tohto daňového systému. V tejto súvislosti je na členskom štáte, aby preukázal, že odlišný daňový režim sa opiera priamo o základné alebo hlavné zásady daného systému (23).

      Referenčný systém

               (70)

               V tomto prípade by sa mal referenčný systém vymedziť ako holandský systém zdaňovania právnických osôb podľa zákona Wet Vpb z roku 1969. Z tohto zákona vyplýva, že podľa štandardných pravidiel podliehajú príjmy podnikov založených v Holandsku dani z príjmov právnických osôb.

               (71)

               Pokiaľ ide o oslobodenie zainteresovaných námorných prístavov od dane z príjmov právnických osôb uvedeného v zákone Wet Vpb z roku 2015, referenčný systém by sa mal takisto vymedziť ako holandský systém zdaňovania právnických osôb podľa zákona Wet Vpb z roku 2015. Z tohto zákona zároveň vyplýva, že podľa bežných pravidiel podliehajú príjmy podnikov založených v Holandsku dani z príjmov právnických osôb.

      Odchýlenie sa od referenčného systému

               (72)

               Podľa zákona Wet Vpb z roku 1969 sú verejné podniky na rozdiel od súkromných podnikov v zásade oslobodené od dane z príjmov právnických osôb. Verejné podniky podliehajú dani len v prípade, keď sú uvedené v článku 2 ods. 3 alebo článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969.

               (73)

               Zoznam podnikov v článku 2 ods. 3 zákona Wet Vpb z roku 1969 sa nemenil od roku 1956. V tomto zozname nebola zohľadnená skutočnosť, že od roku 1956 priame i nepriame verejné podniky v čoraz väčšej miere ponúkajú tovar a služby na trhu, čím konkurujú súkromným spoločnostiam, ktoré podliehajú dani z príjmov právnických osôb. Konkrétne existuje rozpor medzi podnikmi uvedenými v článku 2 ods. 3 zákona Wet Vpb z roku 1969, ktoré podliehajú dani, a pojmom „hospodárska činnosť“ v právnych predpisoch Únie. Súčasný holandský právny poriadok umožňuje, aby bola značná časť verejných podnikov vykonávajúcich hospodársku činnosť oslobodená od dane napriek tomu, že vzhľadom na cieľ právnych predpisov týkajúcich sa dane z príjmov právnických osôb majú rovnaké skutkové a právne postavenie ako súkromné podniky.

               (74)

               Skutočnosť, že sa holandské orgány v individuálnych prípadoch rozhodli zaviesť daň z príjmu právnických osôb pre obmedzený počet nepriamych verejných podnikov, neeliminuje selektívnosť súčasného daňového režimu. Holandské orgány uznávajú, že tento individuálny prístup nezaručuje, že dani z príjmu právnických osôb budú podliehať všetky verejné podniky vykonávajúce hospodársku činnosť. Súčasný zákon jednoznačne zvýhodňuje verejné podniky, ktoré vykonávajú hospodársku činnosť a nenachádzajú sa na zozname.

               (75)

               Z toho vyplýva, že od dane z príjmov právnických osôb je oslobodené široké spektrum verejných podnikov vykonávajúcich hospodársku činnosť. Komisia poznamenáva, že aj podľa nového zákona zostanú od dane oslobodené hlavne zainteresované námorné prístavy. Ide o odchýlku od všeobecného systému dane z príjmov právnických osôb, ktorý sa uplatňuje v Holandsku, pričom selektívna výhoda sa poskytuje verejným podnikom vykonávajúcim hospodársku činnosť.

               (76)

               Podľa zákona Wet Vpb z roku 2015 verejné podniky v zásade podliehajú dani z príjmov právnických osôb. Podľa zákona sú však isté námorné prístavy od dane z príjmov právnických osôb oslobodené. Zákon Wet Vpb z roku 2015 umožňuje, aby boli zainteresované námorné prístavy oslobodené od dane z príjmov právnických osôb, hoci sa vzhľadom na cieľ zákona o dani z príjmov právnických osôb, ktorým je zdanenie príjmov spoločností, nachádzajú v rovnakej skutkovej a právnej situácii ako ostatné súkromné a verejné podniky.

               (77)

               Holandské orgány nepopierajú, že oslobodením od dane z príjmov právnických osôb sa verejným podnikom poskytuje selektívna výhoda. Zainteresované námorné prístavy, ktoré naďalej profitujú z oslobodenia od dane z príjmov právnických osôb, popierajú existenciu selektívnej výhody. Tvrdia, že súčasné holandské právne predpisy týkajúce sa dane z príjmov právnických osôb sa vzťahujú na všetky námorné prístavy v Holandsku rovnako. Oslobodením od dane z príjmov právnických osôb vzťahujúcim sa na prístavy sa preto selektívna výhoda neposkytuje.

               (78)

               Komisia s týmto argumentom nesúhlasí. Selektívnosť v právnych predpisoch EÚ o štátnej pomoci sa musí posudzovať na základe interného porovnania v rámci jedného členského štátu, medzi podnikmi, ktoré sú vzhľadom na ciele príslušného daňového zákona po skutkovej a právnej stránke v podobnej situácii. Podniky, ktoré majú príjmy ako právnické osoby a ktoré majú prospech z oslobodenia od dane z príjmov právnických osôb, akými sú zainteresované prístavy, jednoznačne využívajú selektívnu výhodu v porovnaní s podnikmi pôsobiacimi v rovnakom sektore či v iných sektoroch. Vzhľadom na cieľ zákona o dani z príjmov právnických osôb sa obidve tieto skupiny nachádzajú v podobnej skutkovej a právnej situácii.

               (79)

               Bez harmonizácie priameho zdaňovania sa bude daňová situácia prístavov v rôznych členských štátoch vždy do istej miery líšiť. Napríklad v rôznych členských štátoch sa uplatňujú rôzne sadzby dane z príjmov právnických osôb. Podľa ustálenej judikatúry členský štát nemôže uplatňovanie oslobodenia od dane, ktoré predstavuje štátnu pomoc, odôvodňovať odvolávaním sa na iný členský štát, v ktorom môžu byť zavedené podobné opatrenia (24).

      Základná zásada systému ako zdôvodnenie

               (80)

               Keďže Komisia sa domnieva, že predmetné oslobodenie od dane je očividne selektívne, bude musieť v súlade s judikatúrou európskych súdov rozhodnúť, či je možné odôvodniť ho povahou alebo všeobecným režimom systému, ktorého súčasť tvorí. Opatrenie, ktoré predstavuje výnimku z uplatňovania všeobecného daňového systému, sa dá zdôvodniť v prípade, keď je členský štát schopný preukázať, že vyplýva priamo zo základných alebo hlavných zásad jeho daňového systému.

               (81)

               Existencia obdobných oslobodení verejných podnikov v iných členských štátoch alebo neexistencia rovnakých podmienok na európskej úrovni nie sú dôvodom na nevykonanie rozhodnutia Komisie, ktorým sa navrhujú vhodné opatrenia, pokiaľ ide o verejné námorné prístavy. Podľa právnych predpisov EÚ o štátnej pomoci by sa s podnikmi, ktoré sú vo vzťahu k cieľu daňového systému členského štátu po právnej a skutkovej stránke porovnateľné, malo zaobchádzať rovnako. Posúdenie selektívnosti podľa právnych predpisov EÚ o štátnej pomoci sa teda opiera o interné porovnanie v rámci jedného členského štátu (25). Bez harmonizácie priameho zdaňovania v EÚ sa bude daňová situácia prístavov v jednotlivých členských štátoch vždy do istej miery líšiť.

               (82)

               Holandské orgány nepredložili žiadne argumenty, ktorými by oslobodenie odôvodnili odvolávaním sa na základnú zásadu holandského systému dane z príjmov právnických osôb. Ani Komisia nebola schopná identifikovať také zdôvodnenie. Základnou zásadou systému dane z príjmov právnických osôb je zdaňovanie príjmov. Zvýhodňovanie verejných podnikov vrátane verejných námorných prístavov vykonávajúcich hospodársku činnosť oproti súkromným podnikom je v rozpore s touto základnou zásadou.

         6.6.   Záver

               (83)

               Komisia preto konštatuje, že oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb stanovené v zákone Wet Vpb z roku 1969 má za následok odlišné daňové režimy pre verejné podniky a súkromné podniky vykonávajúce hospodársku činnosť. Uvedené odlišné daňové režimy možno pripísať štátu a poskytujú sa zo štátnych prostriedkov. Vyplýva z toho selektívna výhoda pre verejné podniky, ktorá sa nedá zdôvodniť povahou a všeobecným režimom holandského systému dane z príjmov právnických osôb. Zvýhodňovaním sa navyše narúša hospodárska súťaž a ovplyvňuje sa obchod medzi členskými štátmi. Oslobodenie verejných podnikov od dane preto predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ (26).

               (84)

               Komisia uznáva, že zmenami vykonanými v zákone Wet Vpb z roku 2015 sa s účinnosťou od 1. januára 2016 ruší oslobodenie od dane z príjmov právnických osôb pre väčšinu holandských verejných podnikov, ktoré neboli pôvodne zdanené podľa článku 2 ods. 1 písm. g), článku 2 ods. 3 a článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969. V zákone Wet Vpb z roku 2015 sa však zachováva oslobodenie určitých verejných námorných prístavov vykonávajúcich hospodársku činnosť od dane z príjmov právnických osôb. Uvedené rozdielne zaobchádzanie možno pripísať štátu a poskytuje sa zo štátnych prostriedkov. Vyplýva z neho selektívna výhoda pre verejné podniky, ktorá sa nedá zdôvodniť povahou a všeobecným režimom holandského systému dane z príjmov právnických osôb. Zvýhodňovaním sa navyše narúša hospodárska súťaž a ovplyvňuje sa obchod medzi členskými štátmi. Oslobodenie od dane poskytnuté zainteresovaným námorným prístavom preto predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

         7.   ZLUČITEĽNOSŤ

   7.1.   Článok 107 ods. 2 a ods. 3 ZFEÚ

               (85)

               Keďže skúmaný režim predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, treba posúdiť, či je s prihliadnutím na výnimky stanovené v článku 107 ods. 2 a 3 ZFEÚ zlučiteľný s vnútorným trhom.

               (86)

               Holandské orgány nepredložili žiadne argumenty týkajúce sa uplatniteľnosti výnimiek opísaných v článku 107 ods. 2 a ods. 3 ZFEÚ na všeobecné oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb.

               (87)

               Komisia sa domnieva, že žiadna z výnimiek uvedených v článku 107 ods. 2 ZFEÚ sa nedá uplatniť, lebo skúmané opatrenie sa nezameriava na žiadny z cieľov uvedených v tomto ustanovení. Konkrétne sa nezdá, že by skúmané opatrenie súviselo s pomocou sociálnej povahy poskytovanou jednotlivým spotrebiteľom, alebo pomocou určenou na nápravu škôd spôsobených prírodnými katastrofami alebo mimoriadnymi udalosťami, alebo pomocou poskytovanou hospodárstvu určitých častí Spolkovej republiky Nemecko.

               (88)

               V článku 107 ods. 3 ZFEÚ sa ďalej uvádza, že za zlučiteľnú s vnútorným trhom sa môže považovať: a) pomoc na podporu rozvoja určitých oblastí; b) pomoc pre určité dôležité projekty spoločného európskeho záujmu; c) pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo oblastí; d) pomoc na podporu kultúry a zachovanie kultúrneho dedičstva a e) pomoc vymedzená v rozhodnutí Rady.

               (89)

               Pokiaľ ide o možné uplatnenie výnimiek ustanovených v článku 107 ods. 3 písm. a) až e) ZFEÚ, Komisia poznamenáva, že oslobodenie holandských podnikov od dane predstavuje prevádzkovú pomoc a uplatňuje sa bez rozlišovania podľa cieľov, ktoré predmetné podniky sledujú. Komisia teda konštatuje, že výnimky podľa článku 107 ods. 3 ZFEÚ sa vo všeobecnosti neuplatňujú. Holandské orgány navyše neposkytli informácie, ktoré by preukázali, že sa tieto výnimky vzťahujú na niektoré konkrétne prípady. S ohľadom na uvedené Komisia dospela k záveru, že nie je možné uplatniť žiadny z dôvodov uvedených v článku 107 ods. 3 ZFEÚ.

         7.2.   Článok 106 ods. 2 ZFEÚ

               (90)

               Okrem dôvodov podľa článku 107 ods. 2 a ods. 3 ZFEÚ môže byť pomoc zlučiteľná aj v prípade uplatnenia článku 106 ods. 2 ZFEÚ, keď štát poverí príjemcu poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu.

               (91)

               Holandské orgány neposkytli informácie, z ktorých by sa dalo usúdiť, že oslobodenie (určitých) verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb sa môže zdôvodniť podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ. Komisia v tejto súvislosti poznamenáva, že v predmetnom prípade sa oslobodenie holandských verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb poskytuje vždy bez toho, aby sa rozlišovalo medzi cieľmi, ktoré predmetný podnik sleduje. Holandské orgány neposkytli ani informácie, podľa ktorých by bolo možné uplatniť článok 106 ods. 2 ZFEÚ v konkrétnych prípadoch. Komisia teda dospela k záveru, že článok 106 ods. 2 ZFEÚ sa neuplatňuje.

         8.   PRECHODNÉ OBDOBIE PRE ZAINTERESOVANÉ NÁMORNÉ PRÍSTAVY

               (92)

               Keď Komisia prijme konečné rozhodnutie týkajúce sa existujúcej štátnej pomoci a skonštatuje, že opatrenie pomoci nie je zlučiteľné s vnútorným trhom, toto opatrenie sa musí čo najskôr zrušiť alebo zmeniť. V tejto fáze postupu by sa členskému štátu v zásade nemalo povoliť prechodné obdobie. V každom prípade sa v skúmanom prípade nevyskytla mimoriadna okolnosť, ktorou by sa prechodné obdobie mohlo zdôvodniť. Argumenty, ktoré predložilo Holandsko, sa nemôžu považovať za mimoriadne okolnosti.

               (93)

               Pokiaľ ide o argument, že rozdiel medzi hospodárskou a nehospodárskou činnosťou nie je v prípade prístavov dostatočné jasný, Komisia poznamenáva, že aj iné verejné podniky musia určiť, čo je hospodárska činnosť a čo verejná úloha, a nedostali na to prechodné obdobie. Komisia navyše už prijala viac ako 20 rozhodnutí o prístavoch, ktorými sa poskytujú dostatočné usmernenie týkajúce sa okolností, za ktorých sa činnosť prístavu považuje za hospodársku činnosť (27).

               (94)

               Podobne aj argument o potrebe zabezpečiť rovnaké podmienky na úrovni EÚ nie je dôvodom na zavedenie prechodného obdobia. Ako už bolo vysvetlené v odôvodnení 82, z hľadiska štátnej pomoci sa oslobodenie verejných prístavov od dane nedá zdôvodniť existenciou obdobných opatrení v niektorom inom členskom štáte alebo rozdielnymi podmienkami na európskej úrovni. Bez harmonizácie priameho zdaňovania sa môže daňová situácia prístavov v jednotlivých členských štátoch vždy do istej miery líšiť. Vykonávanie vhodných opatrení uvedených v rozhodnutí Komisie z 2. mája 2013 by preto nemalo byť podmienené zdanením verejných prístavov v iných členských štátoch.

               (95)

               Pokiaľ ide o argument Holandska, že zavedenie dane z príjmov právnických osôb môže byť zložitý a zdĺhavý proces, Komisia poznamenáva, že špecifické vlastnosti prístavov sa nezdajú byť zásadným spôsobom odlišné od špecifických vlastností letísk a že pre letisko Schiphol bola zavedená daň z príjmu právnických osôb šesť mesiacov po tom, ako Komisia prijala rozhodnutie, ktorým sa navrhli vhodné opatrenia (28). V každom prípade, pokiaľ osobitné vlastnosti aktív v držbe prístavov a vlastnícka štruktúra týchto aktív sťažujú vypracovanie počiatočnej súvahy na daňové účely, táto problematika by sa mohla prediskutovať s daňovými orgánmi aj po tom, ako sa na subjekty začne vzťahovať daň. Navyše vzhľadom na to, že nasledujúci fiškálny rok sa pre príslušné námorné prístavy v Holandsku začína 1. januára 2017, námorné prístavy budú mať čas, aby sa na novú situáciu pripravili. Komisia sa preto domnieva, že argumenty týkajúce sa administratívnej zvládnuteľnosti, na ktoré sa Holandsko odvolávalo, nie sú dôvodom na zavedenie prechodného obdobia pre zainteresované námorné prístavy.

         9.   EXISTUJÚCA POMOC

               (96)

               Po tom, ako Komisia skonštatovala, že oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb je nezlučiteľné so štátnou pomocou, musí určiť, či opatrenia predstavujú novú alebo už existujúcu pomoc.

               (97)

               Existujúce opatrenie pomoci podľa vymedzenia v článku 1 písm. b) procesného nariadenia by znamenalo opatrenie zavedené pred nadobudnutím účinnosti Zmluvy o EÚ v Holandsku, alebo opatrenie, ktoré už bolo schválené, alebo opatrenie, ktoré sa považuje za existujúcu pomoc podľa článku 15 procesného nariadenia, alebo opatrenie, ktoré v čase zavedenia nepredstavovalo pomoc, ale v dôsledku rozvoja vnútorného trhu sa na pomoc zmenilo. Každá pomoc, na ktorú sa nevzťahuje vymedzenie existujúcej pomoci, sa považuje za novú pomoc podľa článku 1 písm. c) procesného nariadenia.

               (98)

               Holandské orgány sa vyjadrili, že pokiaľ oslobodenie podnikov od daní podľa zákona Wet Vpb z roku 1969 predstavuje pomoc, ide o existujúcu pomoc.

               (99)

               Komisia zastáva ten istý názor. Z informácií holandských orgánov vyplýva, že podstata oslobodenia verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb podľa zákona Wet Vpb z roku 1969 stanovená v článku 2 ods. 1 písm. g) a článku 2 ods. 3 zákona Wet Vpb z roku 1969 existovala pred nadobudnutím účinnosti Zmluvy o ES v Holandsku. V zákone Wet Vpb z roku 1969, ktorý bol zavedený v roku 1969, boli prevzaté ustanovenia, ktoré obsahoval už daňový zákonník z roku 1956 (pred nadobudnutím účinnosti Zmluvy o ES), a žiadne nové výnimky sa nezaviedli.

               (100)

               Zákonom Wet Vpb z roku 2015 sa s účinnosťou od 1. januára 2016 zrušilo oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb stanovené v článku 2 ods. 1 písm. g), článku 2 ods. 3 a článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969, ale výslovne sa zachovalo oslobodenie určitých holandských verejných námorných prístavov od dane z príjmov právnických osôb. Komisia poznamenáva, že pokiaľ ide o tieto verejné podniky, v novom zákone sa existujúce oslobodenie od dane z príjmov právnických osôb zásadne nezmenilo. Nezaviedli sa nové prvky pomoci ani sa nezvýšil počet príjemcov. Komisia preto konštatuje, že oslobodenie zainteresovaných námorných prístavov od dane z príjmov právnických osôb si zachovalo charakter existujúcej pomoci.

         10.   ZÁVER

               (101)

               Oslobodenie určitých holandských verejných námorných prístavov od dane z príjmov právnických osôb predstavuje nezlučiteľnú štátnu pomoc.

               (102)

               Komisia upozorňuje, že novým zákonom Wet Vpb z roku 2015, ktorým sa mení zákon Wet Vpb z roku 1969, sa zrušilo oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb s účinnosťou od 1. januára 2016.

               (103)

               Oslobodenie od dane z príjmov právnických osôb bolo v zákone Wet Vpb z roku 2015 zachované pre určité holandské verejné námorné prístavy. Holandsko by malo toto oslobodenie zrušiť do dvoch mesiacov od dátumu oznámenia tohto rozhodnutia a takto zmenený režim dane z príjmov právnických osôb by sa mal uplatňovať s účinnosťou najneskôr od daňového roka nasledujúceho po prijatí tohto rozhodnutia,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Oslobodenie prístavov Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, NV Port of Den Helder a Zeeland Seaports NV od dane z príjmov právnických osôb predstavuje vzhľadom na hospodárske činnosti zainteresovaných námorných prístavov štátnu pomoc a je nezlučiteľné s vnútorným trhom.
   Článok 2
   Holandsko zruší oslobodenie námorných prístavov uvedených v článku 1 od dane z príjmov právnických osôb do dvoch mesiacov od dátumu oznámenia tohto rozhodnutia a takto zmenený režim dane z príjmov právnických osôb sa musí uplatňovať s účinnosťou najneskôr od daňového roka nasledujúceho po prijatí tohto rozhodnutia.
   Článok 3
   Holandsko musí informovať Komisiu o opatreniach prijatých na zabezpečenie súladu s týmto rozhodnutím do dvoch mesiacov od dátumu oznámenia tohto rozhodnutia.
   Článok 4
   Toto rozhodnutie je určené Holandskému kráľovstvu.

      V Bruseli 21. januára 2016

            Za Komisiu

         Margrethe VESTAGER

            členka Komisie

      (1)  Ú. v. EÚ C 280, 22.8.2014, s. 68.

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. ES L 83, 27.3.1999, s. 1). S účinnosťou od 14. októbra 2015 bolo nariadenie (ES) č. 659/1999 zrušené nariadením Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúcim podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ 248, 24.9.2015, s. 9). Všetky procesné kroky prijaté v tomto konaní boli prijaté podľa nariadenia (ES) č. 659/1999.

      (3)  Pozri rozhodnutie Komisie z 3. júla 2001 vo veci SA.16035 (ex E 45/2000) (Ú. v. EÚ C 37, 11.2.2004, s. 13). Komisia skonštatovala, že oslobodenie spoločnosti Schiphol Group, ktorá bola vo verejnom vlastníctve, od dane z príjmov právnických osôb predstavovalo existujúcu pomoc.

      (4)  Pozri poznámku pod čiarou 1.

      (5)  Článok I D (ktorým sa vkladá nový článok 6c), článok II a článok VIII ods. 2 zákona Wet Vpb z roku 2015.

      (6)  Článok I D (ktorým sa vkladá nový článok 6b) zákona Wet Vpb z roku 2015. Aj nový článok 6b obsahuje výnimku pre fakultné nemocnice vykonávajúce činnosti uvedené v článku 1.4 ods. 1 zákona o vysokoškolskom vzdelávaní a vedeckom výskume. Cieľom tejto výnimky je vytvoriť rovnaké podmienky pre verejné a súkromné nemocnice. Súvisí s výnimkou uvedenou v článku 5 zákona Wet Vpb z roku 1969, ktorej sa netýka toto konanie, a toto rozhodnutie sa ňou teda nezaoberá. Toto rozhodnutie nemá vplyv na posúdenie výnimky pre fakultné nemocnice podľa zákona Wet Vpb z roku 2015.

      (7)  Pozri poznámku pod čiarou 6 k rozhodnutiu o vhodných opatreniach a poznámku pod čiarou 2 k rozhodnutiu o začatí konania.

      (8)  Podľa článkov 5 a 6 zákona Wet Vpb z roku 1969 v spojení s vykonávacou vyhláškou Uitvoeringsbesluit Vennootschapsbelasting z roku 1971 sú od dane z príjmov právnických osôb oslobodené určité subjekty, ktoré plnia spoločenskú funkciu, majú neziskový charakter alebo pre ktoré dosahovanie zisku nie je hlavným cieľom. Patria medzi ne nemocnice, domovy dôchodcov, pohrebné služby a knižnice. Ako Komisia podotkla v liste podľa článku 17, podľa právnych predpisov EÚ o hospodárskej súťaži ziskovosť nie je kritérium, ktoré by sa malo brať do úvahy pri rozhodovaní o tom, či subjekt je alebo nie je podnikom, a oslobodenia uvedené v článkoch 5 a 6 zákona Wet Vpb z roku 1969 môžu v určitých prípadoch predstavovať štátnu pomoc. Tieto ustanovenia sa však v tomto rozhodnutí, ktoré sa obmedzuje na oslobodenie verejných podnikov od dane z príjmov právnických osôb podľa článku 2 ods. 1, článku 2 ods. 3 a článku 2 ods. 7 zákona Wet Vpb z roku 1969, ďalej nepreskúmavajú.

      (9)  Podľa zákona Wet Vpb z roku 1969 pojem „priemyselné podniky“ (nijverheidsbedrijven) zahŕňa podniky, ktoré vyrábajú, prepravujú alebo dodávajú plyn, elektrinu alebo teplo, a podniky, ktoré budujú alebo spravujú rozvodné siete na prepravu plynu, elektriny alebo tepla.

      (10)  Ide skôr podniky, ktoré kupujú a predávajú tovar, a nie všeobecne o podniky vykonávajúce podnikateľskú činnosť v zmysle príslušných pravidiel EÚ. Holandské orgány potvrdili, že článok 2 ods. 1 písm. g) zákona Wet Vpb z roku 1969 sa nevzťahuje na poskytovanie služieb.

      (11)  V správe pre OECD z roku 2002 sa zahŕňa aj vysokoškolské vzdelávanie (prenájom posluchární a zasadacích miestností, neoprávnená kombinácia vzdelávacích, výskumných a obchodných činnosti, napr. pri prieskume trhu), zadávanie zákaziek na stavebné a montážne práce, oblastné a miestne inžinierske kancelárie, prenájom konferenčných a zasadacích miestností, „parakomercializácia“ v mestských budovách, dotovaná starostlivosť o deti, komerčné využívanie jachtových prístavov, hasičské zbory, rekreačné a bytové združenia. Pozri OECD, DAFFE/COMP/WD(2002)54, 19. september 2002, odsek 7.

      (12)  Pozri parlamentný dokument Belastingplicht overheidsbedrijven – Inventarisatie van de gevolgen van de ondernemingsvariant, 11 mei 2012, Kamerstukken II 31213, nr. 7, s. 26 a 46.

      (13)  Podmienky sú takéto: 1. ich riaditeľov priamo alebo nepriamo vymenúvajú a odvolávajú výlučne uvedení prevádzkovatelia námorných prístavov a v prípade likvidácie budú s ich majetkom disponovať výlučne títo prevádzkovatelia; 2. všetci ich priami alebo nepriami akcionári, partneri, podielnici alebo spoločníci patria k uvedeným prevádzkovateľom námorných prístavov.

      (14)  Rozsudok Súdneho dvora Höfner a Elser/Macroton, C-41/90, EU:C:1991:161, odsek 21.

      (15)  Rozsudok Súdneho dvora MOTOE/Elliniko Dimosio, C-49/07, EU:C:2008:376, odseky 27 a 28.

      (16)  Rozsudok Súdneho dvora Van Landewyck a iní/Komisia, 209/78 až 215/78 a 218/78, EU:C:1980:248, odsek 21; FFSA a iní/Ministère de l’Agriculture et de la Pêche, C-244/94, EU:C:1995:392; a MOTOE, uvedené vyššie, EU:C:2008:376, odseky 27 a 28.

      (17)  Oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci Európskej únie na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu (Ú. v. EÚ C 8, 11.1.2012, s. 4).

      (18)  Rozsudok Súdneho dvora Banco de Crédito Industrial SA, teraz Exterior de España SA/Ayuntamiento de Valencia, C-387/92, EU:C:1994:100, odsek 14.

      (19)  Rozsudky Súdneho dvora De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg/Vysoký úrad Európskeho spoločenstva uhlia a ocele, 30/59, EU:C:1961:2, a Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke/Finanzlandesdirektion für Kärnten, C-143/99, EU:C:2001:598, odsek 38.

      (20)  Rozsudok Súdneho dvora Phillip Morris Holland/Komisia, 730/79, EU:C:1980:209, odsek 11.

      (21)  Rozsudok Súdneho dvora Taliansko/Komisia, C-66/02, EU:C:2005:768, odsek 94.

      (22)  Pozri aj rozsudky Súdneho dvora Portugalsko/Komisia, C-88/03, EU:C:2006:511, odsek 56, a Ministero dell’Economia e delle Finanze a Agenzia delle Entrate/Paint Graphos etc., C-78/08 až C-80/08, EU:C:2011:550, odsek 49.

      (23)  Rozsudok Adria-Wien Pipeline, uvedené vyššie, EU:C:2001:598, odsek 42.

      (24)  Rozsudok súdneho dvora z 1. júla 2004 Salzgitter/Komisia, T-308/00, EU:T:2004:199, odsek 42.

      (25)  Rozsudok Salzgitter, uvedené vyššie, EU:T:2004:199, odsek 81.

      (26)  V roku 2002 v podobnom prípade týkajúcom sa trojročného oslobodenia určitého talianskeho verejného podniku, ktorý založili miestne úrady, od dane z príjmov v právnických osôb Komisia prijala zamietavé rozhodnutie spojené s vymáhaním pomoci [rozhodnutie Komisie 2003/193/ES z 5. júna 2002 o štátnej pomoci vo forme oslobodenia od dane a úverov za zvýhodnených podmienok poskytnutých Talianskom podnikom verejnej služby, ktorých väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty (neoficiálny preklad) (Ú. v. ES L 77, 2003, s. 21)]. Toto rozhodnutie bolo potvrdené rozsudkom Súdneho dvora A2A predtým ASM Brescia/Komisia, C-318/09 P, EU:C:2011:856.

      (27)  Pozri napríklad rozhodnutie Komisie z 15. decembra 2009 o štátnej pomoci C 39/2009 (ex N 385/2009) – Lotyšsko – Verejné financovanie prístavnej infraštruktúry v prístave Ventspils (Ú. v. EÚ C 62, 13.3.2010, s. 7); rozhodnutie Komisie z 15. júna 2011 o štátnej pomoci SA.30381 (N 44/2010) – Lotyšsko – Verejné financovanie prístavnej infraštruktúry v prístave Krievu Sala (Ú. v. EÚ C 215, 21.7.2011, s. 21); rozhodnutie Komisie z 22. februára 2012 o štátnej pomoci SA.30742 (N 137/2010) – Litva – Vybudovanie infraštruktúry pre trajektový terminál v prístave Klaipeda (Ú. v. EÚ C 121, 26.4.2012, s. 1); rozhodnutie Komisie z 2. júla 2013 o štátnej pomoci SA.35418 (2012/N) – Grécko – Rozšírenie prístavu Piraeus (Ú. v. EÚ C 256, 5.9.2013, s. 2); rozhodnutie Komisie z 18. septembra 2013 o štátnej pomoci SA.36953 (2013/N) – Španielsko – Prístavný orgán v Bahía de Cádiz (Ú. v. EÚ C 335, 5.9.2013, s. 5); rozhodnutie Komisie z 18. decembra 2013 o štátnej pomoci SA.37402 – Maďarsko – Rozvoj intermodálnej dopravy v Freeport of Budapest (Ú. v. EÚ C 141, 9.5.2014, s. 5); Rozhodnutie Komisie z 17. októbra 2012 o štátnej pomoci SA.34501 – Nemecko – Rozšírenie vnútrozemského prístavu Königs Wusterhausen/Wildau (Ú. v. EÚ C 176, 21.6.2013, s. 1); rozhodnutie Komisie z 1. októbra 2014 o štátnej pomoci SA.38478 – Maďarsko – Rozvoj verejného prístavu Győr-Gőnyű (Ú. v. EÚ C 418, 21.11.2014, s. 9). Pozri aj rozhodnutie Komisie z 20. októbra 2004 o štátnej pomoci N 520/2003 – Belgicko – Finančná podpora pre infraštruktúru v prístavoch Flemish.

      (28)  Rozhodnutie Komisie z 3. júla 2001 o štátnej pomoci SA.16035 (ex E 45/2000).


title: 2007/668/ES: Rozhodnutie Rady z  25. júna 2007 o vykonávaní práv a povinností vyplývajúcich z dočasného členstva Európskeho spoločenstva vo Svetovej colnej organizácii

text:
               18.10.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 274/11

      ROZHODNUTIE RADY

   z 25. júna 2007
   o vykonávaní práv a povinností vyplývajúcich z dočasného členstva Európskeho spoločenstva vo Svetovej colnej organizácii
   (2007/668/ES)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 133 v spojení s druhým pododsekom článku 300 ods. 2,
   keďže:

               (1)

               Rada 19. marca 2001 rozhodla udeliť Komisii poverenie viesť rokovanie v mene Európskeho spoločenstva o pristúpení Európskeho spoločenstva ku Svetovej colnej organizácii (1).

               (2)

               Očakáva sa, že Dohovor, ktorým sa zriaďuje Rada pre colnú spoluprácu, bude zmenený a doplnený Radou Svetovej colnej organizácie na jej 109./110. zasadaní v júni 2007 tak, aby sa ním umožnilo colným alebo hospodárskym úniám, vrátane Európskeho spoločenstva, získať členstvo vo Svetovej colnej organizácii.

               (3)

               Členské štáty Európskeho spoločenstva by mali podporiť uvedenú navrhovanú zmenu a doplnenie, ktorá po jej prijatí Radou Svetovej colnej organizácie umožní pristúpenie Spoločenstva k zmenenému a doplnenému dohovoru.

               (4)

               Po informatívnych rozhovoroch so Svetovou colnou organizáciou Európske spoločenstvo a Svetová colná organizácia preskúmali možnosť výkonu práv a povinností Európskeho spoločenstva vyplývajúcich z členstva vo Svetovej colnej organizácii, v priebehu procesu ratifikácie zmeneného a doplneného Dohovoru, ktorým sa zriaďuje Rada pre colnú spoluprácu, všetkými členmi Svetovej colnej organizácie.

               (5)

               Očakáva sa, že Európske spoločenstvo bude môcť prevziať tieto práva a povinnosti v rámci Dohovoru, ktorým sa zriaďuje Rada pre colnú spoluprácu, v záležitostiach patriacich do právomoci Spoločenstva.

               (6)

               Členské štáty Európskeho spoločenstva si vo Svetovej colnej organizácii zachovajú svoj status.

               (7)

               Tak Európske spoločenstvo, ako aj jeho členské štáty majú právomoc v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje Dohovor, ktorým sa zriaďuje Rada pre colnú spoluprácu.

               (8)

               V záležitostiach patriacich do právomoci Európskeho spoločenstva musí Európske spoločenstvo zaujať pozíciu. Pre záležitosti patriace čiastočne do právomoci Spoločenstva by sa členské štáty Európskeho spoločenstva mali usilovať o prijatie spoločnej pozície s cieľom zabezpečiť jednotu vonkajšieho zastupovania Európskeho spoločenstva a jeho členských štátov.

               (9)

               Rada by vzhľadom k vyššie uvedenému mala zaistiť vykonávanie práv a povinností vyplývajúcich z dočasného členstva Európskeho spoločenstva vo Svetovej colnej organizácii, vrátane platby ročného príspevku,

         ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článok
   1.   Členské štáty Európskeho spoločenstva hlasujú v prospech rozhodnutia Rady Svetovej colnej organizácie, podľa ktorého sa Európskemu spoločenstvu dočasne udeľujú rovnaké práva, ako majú členovia Svetovej colnej organizácie, s výhradou podmienok, ktoré sú s tým spojené.
   2.   Európske spoločenstvo prijíma práva a povinnosti, ako majú členovia Svetovej colnej organizácie tak, ako sa ustanovuje v rozhodnutí Rady Svetovej colnej organizácie do nadobudnutia platnosti zmeny a doplnenia Dohovoru, ktorým sa zriaďuje Rada pre colnú spoluprácu.
   3.   Európska komisia je splnomocnená oznámiť Svetovej colnej organizácii, že Európske spoločenstvo prijíma práva a povinnosti, ako majú členovia Svetovej colnej organizácie, a je splnomocnená predložiť Svetovej colnej organizácii požadované vyhlásenie o právomoci, ktoré sa nachádza v prílohe.
   4.   Európske spoločenstvo je povinné od 1. júla 2007 Svetovej colnej organizácii platiť ročný príspevok na posilnenie práce Svetovej colnej organizácie a na pokrytie dodatočných správnych výdavkov.

      V Luxemburgu 25. júna 2007

            Za Radu

            predsedníčka

         A. SCHAVAN

      (1)  Svetová colná organizácia bola založená Dohovorom, ktorým sa zriaďuje Rada pre colnú spoluprácu (podpísaný 15. decembra 1950). Dohovor nadobudol platnosť v roku 1952. V roku 1994 Rada pre colnú spoluprácu prijala pracovný názov Svetová colná organizácia, ktorý jasnejšie vypovedá o rozsahu jej činnosti. Svetová colná organizácia (WCO) má v súčasnosti 171 členov.

      PRÍLOHA
      Vyhlásenie o právomoci Európskeho spoločenstva v záležitostiach, na ktoré sa vzťahuje Dohovor, ktorým sa zriaďuje Rada pre colnú spoluprácu
      V súlade so Zmluvou o založení Európskeho spoločenstva, v jej zmenenom a doplnenom znení, sa v tomto vyhlásení uvádza právomoc, ktorú členské štáty Európskeho spoločenstva preniesli na Európske spoločenstvo vo veciach, na ktoré sa vzťahuje Dohovor, ktorým sa zriaďuje Rada pre colnú spoluprácu.
      Európske spoločenstvo vyhlasuje, že v súlade článkami 131 až 134 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva má výhradnú právomoc v spoločnej obchodnej politike.
      Európske spoločenstvo môže uzatvárať medzinárodné dohody vždy, keď sa už využila vnútorná právomoc, s cieľom prijať opatrenia na vykonávanie spoločných politík, alebo ak je potrebná medzinárodná dohoda, s cieľom dosiahnuť jeden z cieľov Európskeho spoločenstva. Európske spoločenstvo má výlučnú vonkajšiu právomoc v takom rozsahu, v akom sa medzinárodná dohoda dotýka vnútorných noriem Európskeho spoločenstva alebo mení ich rozsah pôsobnosti. V takom prípade tým, kto vstupuje do vonkajších záväzkov voči tretím štátom alebo medzinárodným organizáciám, je Európske spoločenstvo, a nie členské štáty Európskeho spoločenstva. Zoznam opatrení týkajúcich sa colných záležitostí prijatých Spoločenstvom sa nachádza v zozname právnych nástrojov v prílohe k tomuto vyhláseniu.
      Vykonávanie právomoci, ktorú členské štáty Európskeho spoločenstva preniesli na Európske spoločenstvo v súlade so zmluvami, sa vďaka svojej povahe neustále mení. Preto si Európske spoločenstvo vyhradzuje právo toto vyhlásenie upraviť.

         Príloha
         PRÁVNE PREDPISY ES
         Nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva
         Rozhodnutie Rady 2003/231/ES zo 17. marca 2003 o pristúpení Európskeho spoločenstva k Protokolu o zmene a doplnení Medzinárodného dohovoru o zjednodušení a zosúladení colného režimu (Kjótsky dohovor)
         Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/6/ES z 18. februára 2002 o ohlasovacích formalitách lodí plávajúcich do prístavov a/alebo z prístavov Spoločenstva
         Rozhodnutie Rady 80/271/EHS z 10. decembra 1979 o uzatvorení mnohostranných dohôd, ktoré sú výsledkom obchodných rokovaní od roku 1973 do roku 1979 (Ú. v. ES L 71, 17.3.1980, s. 1)
         Rôzne rozhodnutia spoločného výboru s tretími krajinami, napr. 2006/343/ES: rozhodnutie Spoločného výboru ES – Island č. 2/2005 z 22. decembra 2005, ktorým sa mení a dopĺňa protokol č. 3 k dohode týkajúci sa vymedzenia pojmu pôvodné výrobky a metód administratívnej spolupráce
         Rozhodnutie Rady 87/369/EHS zo 7. apríla 1987, ktoré sa týka uzavretia Medzinárodného dohovoru o harmonizovanom systéme opisu a číselného označovania tovaru a protokolu o jeho zmene a doplneniach
         Nariadenie Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku
         Nariadenie Komisie (ES) č. 1549/2006 zo 17. októbra 2006, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku
         Články 26 a 133 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva
         Nariadenie Rady (ES) č. 2505/96 z 20. decembra 1996 otvárajúce a stanovujúce správu colných kvót Spoločenstva na určité poľnohospodárske a priemyselné výrobky a meniace a dopĺňajúce nariadenie (ES) č. 3059/95, ktoré otvára a stanovuje správu colných kvót Spoločenstva na určité poľnohospodárske a priemyselné výrobky (prvá séria 1996)
         Nariadenie Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva, v platnom znení
         Nariadenie Rady (ES) č. 2026/97 zo 6. októbra 1997 o ochrane pred subvencovanými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva, v platnom znení
         Nariadenie Rady (ES) č. 3285/94 z 22. decembra 1994 o spoločných pravidlách na dovozy a o zrušení nariadenia (ES) č. 518/94, v platnom znení
         Nariadenie Rady (ES) č. 515/97 z 13. marca 1997 o vzájomnej pomoci medzi správnymi orgánmi členských štátov a o spolupráci medzi správnymi orgánmi členských štátov a Komisiou pri zabezpečovaní riadneho uplatňovania predpisov o colných a poľnohospodárskych záležitostiach
         Nariadenie Rady (EHS) č. 3677/90 z 13. decembra 1990, ktorým sa stanovujú opatrenia, ktoré treba prijať, aby sa zabránilo zneužívaniu určitých látok na nedovolenú výrobu omamných látok a psychotropných látok
         Nariadenie Komisie (EHS) č. 3769/92 z 21. decembra 1992, ktorým sa vykonáva, mení a dopĺňa nariadenie Rady (EHS) č. 3677/90, ktorým sa stanovujú opatrenia, ktoré je potrebné prijať, aby sa zabránilo zneužívaniu určitých látok na nedovolenú výrobu omamných látok a psychotropných látok
         Nariadenie Rady (ES) č. 111/2005 z 22. decembra 2004, ktorým sa stanovujú pravidlá sledovania obchodu s drogovými prekurzormi medzi Spoločenstvom a tretími krajinami.
         Nariadenie Rady (ES) č. 1383/2003 z 22. júla 2003, ktoré sa týka colného konania pri tovare podozrivom z porušovania niektorých práv duševného vlastníctva a opatrení, ktoré sa majú prijať pri tovare, u ktorého sa zistilo, že sa takéto práva porušili
         Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 z 26. októbra 2005 o kontrole peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo vystupujú zo Spoločenstva
         Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 z 13. apríla 2005, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva
         Nariadenie Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva
         Dohovor medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom, Rakúskou republikou, Fínskou republikou, Islandskou republikou, Nórskym kráľovstvom, Švédskym kráľovstvom a Švajčiarskou konfederáciou o spoločnom tranzitnom režime z 20. mája 1987
         Rozhodnutie Rady 93/329/EHS z 15. marca 1993 o uzatvorení Dohovoru o prepustení tovaru do režimu dočasného použitia a o prijatí príloh k nemu


title: Rozhodnutie č. H7 z 25. júna 2015 o revízii rozhodnutia č. H3 o dátume, ktorý sa má vziať do úvahy pri určovaní výmenných kurzov uvedených v článku 90 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 (Text s významom pre EHP a dohodu medzi ES a Švajčiarskom)

text:
               11.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 52/13

         ROZHODNUTIE č. H7
   z 25. júna 2015
   o revízii rozhodnutia č. H3 o dátume, ktorý sa má vziať do úvahy pri určovaní výmenných kurzov uvedených v článku 90 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009
   (Text s významom pre EHP a dohodu medzi ES a Švajčiarskom)
   (2016/C 52/08)
   SPRÁVNA KOMISIA PRE KOORDINÁCIU SYSTÉMOV SOCIÁLNEHO ZABEZPEČENIA,
   so zreteľom na článok 72 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (1), na základe ktorého je správna komisia zodpovedná za riešenie všetkých správnych otázok alebo otázok výkladu vyplývajúcich z ustanovení nariadenia (ES) č. 883/2004 a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia (ES) č. 883/2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (2),
   keďže:

               (1)

               V odseku 8 rozhodnutia č. H3 (3) sa vyžaduje revízia tohto rozhodnutia po uplynutí prvého roka od začatia uplatňovania nariadenia (ES) č. 883/2004 a nariadenia (ES) č. 987/2009.

               (2)

               Terminológia použitá v rozhodnutí č. H3 by mala byť v záujme jasnosti konzistentná. Preto v prípadoch, kde je použitý výraz „uverejnený výmenný kurz posledného dňa“, resp. „uverejnený výmenný kurz prvého dňa“, by sa mal tento výraz nahradiť výrazom „výmenný kurz uverejnený v posledný deň“, resp. „výmenný kurz uverejnený v prvý deň“. V prípade, kde je použitý výraz „výmenný kurz uplatniteľný“, by sa mal tento výraz nahradiť výrazom „výmenný kurz uverejnený“.

               (3)

               Znenie odseku 6 rozhodnutia č. H3 spôsobilo výkladové ťažkosti a členské štáty ho uplatňovali rozdielne. Je preto potrebné zmeniť toto ustanovenie s cieľom objasniť postup, ktorý sa má uplatniť,

         ROZHODLA TAKTO:

               1.

               V odseku 3 písm. a) a b) rozhodnutia č. H3 sa výraz „uverejnený výmenný kurz posledného dňa“, resp. „uverejnený výmenný kurz prvého dňa“ nahrádza výrazom „výmenný kurz uverejnený v posledný deň“, resp. „výmenný kurz uverejnený v prvý deň“.

               2.

               V odseku 5 rozhodnutia č. H3 sa výraz „výmenný kurz uplatniteľný“ nahrádza výrazom „výmenný kurz uverejnený.“

               3.

               Odsek 6 rozhodnutia č. H3 sa nahrádza takto:
               „Dátumom, ktorý sa má na účely článku 90 nariadenia (ES) č. 987/2009 vziať do úvahy pri určovaní uplatniteľného výmenného kurzu medzi dvoma peňažnými menami, je:

                           a)

                           v prípade žiadosti o vzájomné započítanie z nedoplatkov/prebiehajúcich platieb pracovný deň bezprostredne predchádzajúci dňu, v ktorom žiadajúca strana zaslala poslednú žiadosť o vzájomné započítanie z nedoplatkov/prebiehajúcich platieb, alebo

                           b)

                           v prípade žiadosti o spätné vymáhanie pracovný deň bezprostredne predchádzajúci dňu, v ktorom žiadajúca strana zaslala prvú žiadosť o spätné vymáhanie.

                     Na účely tohto odseku sa pracovný deň vzťahuje na pracovný deň Európskej centrálnej banky, v ktorom uverejňuje denný referenčný výmenný kurz.“

               4.

               Toto rozhodnutie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie. Nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení.

            Predsedníčka správnej komisie

         Liene RAMANE

      (1)  Ú. v. EÚ L 166, 30.4.2004, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 284, 30.10.2009, s. 1.

      (3)  Rozhodnutie č. H3 z 15. októbra 2009 o dátume, ktorý sa má vziať do úvahy pri určovaní výmenných kurzov uvedených v článku 90 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 (Ú. v. EÚ C 106, 24.4.2010, s. 56).


title: Rozhodnutie Rady z  22. decembra 2009 ktorým sa vymenúvajú piati členovia a piati náhradníci správnej rady Agentúry pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky

text:
               28.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 21/1

         ROZHODNUTIE RADY
   z 22. decembra 2009
   ktorým sa vymenúvajú piati členovia a piati náhradníci správnej rady Agentúry pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky
   2010/C 21/01
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EHS) č. 713/2009 z 13. júla 2009, ktorým sa zriaďuje Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (1), a najmä na jeho článok 12,
   keďže:

               (1)

               V článku 12 nariadenia (ES) č. 713/2009 sa ustanovuje, že Rada vymenúva piatich členov správnej rady Agentúry pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky a ich náhradníkov.

               (2)

               Člen správnej rady by nemal byť členom rady regulačných orgánov. Členovia správnej rady by mali konať nezávisle a objektívne vo verejnom záujme.

               (3)

               Mala by sa zabezpečiť kontinuita fungovania správnej rady. Na tento účel by sa členom vymenovaným prvý raz nemalo funkčné obdobie ukončiť súčasne. Z toho dôvodu by sa traja členovia a traja náhradníci mali vymenovať na šesť rokov a dvaja členovia a dvaja náhradníci na štyri roky,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článok 1
   Za členov správnej rady Agentúry pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky sa na šesť rokov od dátumu uverejnenia tohto rozhodnutia vymenúvajú:

               —

               pán Guido BORTONI, Taliansko

               —

               pán Razvan Eugen NICOLESCU, Rumunsko

               —

               pán Piotr Grzegorz WOZNIAK, Poľsko

         Za členov správnej rady Agentúry pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky sa na štyri roky od dátumu uverejnenia tohto rozhodnutia vymenúvajú:

               —

               pán Detlef DAUKE, Nemecko

               —

               pán Philippe GUILLARD, Francúzsko

         Článok 2
   Za náhradníkov správnej rady Agentúry pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky sa na šesť rokov od dátumu uverejnenia tohto rozhodnutia vymenúvajú:

               —

               pán Alfonso GONZALEZ FINAT, Španielsko

               —

               pán Kristian MØLLER, Dánsko

               —

               pán William RICKETT, Spojené kráľovstvo

         Za náhradníkov správnej rady Agentúry pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky sa na štyri roky od dátumu uverejnenia tohto rozhodnutia vymenúvajú:

               —

               pán Péter GORDOS, Maďarsko

               —

               pani Maja CHRISTOVOVÁ, Bulharsko

         Článok 3
   Toto rozhodnutie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.

      V Bruseli 22. decembra 2009

            Za Radu

            predseda

         A. CARLGREN

      (1)  Ú. v. EÚ L 211, 14.8.2009, s. 1.


Dôležité právne oznámenie

|

52005DP0194

Správa o preskúmaní rámcovej dohody medzi Európskym parlamentom a Komisiou (2005/2076(ACI))

Úradný vestník 117 E , 18/05/2006 S. 0123 - 0133

		P6_TA(2005)0194Preskúmanie rámcovej dohody o vzťahoch medzi Európskym parlamentom a KomisiouSpráva o preskúmaní rámcovej dohody medzi Európskym parlamentom a Komisiou (2005/2076(ACI))Európsky parlament,- so zreteľom na článok 10 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva a vyhlásenie č. 3 pripojené k záverečnému aktu medzivládnej konferencie na ktorej bola prijatá Zmluva z Nice,- so zreteľom na článok III-397 Zmluvy o Ústave pre Európu,- so zreteľom na rámcovú dohodu o vzťahoch medzi Európskym parlamentom a Komisiou z 5. júla 2000 [1],- so zreteľom na svoje uznesenie z 18. novembra 2004 o voľbe novej Komisie [2],- so zreteľom na rozhodnutie konferencie predsedov zo 14. apríla 2005,- so zreteľom na rámcovú dohodu o vzťahoch medzi Európskym parlamentom a Komisiou (ďalej len "dohoda"),- so zreteľom na článok 24 ods. 3 a článok 120 rokovacieho poriadku a bod XVIII, 4 jeho prílohy VI,- so zreteľom na správu Výboru pre ústavné veci (A6-0147/2005),A. keďže prehĺbenie demokracie v Európskej únii, o ktorom svedčí najmä podpísanie Zmluvy o Ústave pre Európu, vyžaduje posilnenie vzťahov medzi Európskym parlamentom a Komisiou a lepšiu parlamentnú kontrolu výkonnej činnosti,B. keďže postup menovania súčasnej Komisie posilnil demokratickú legitimitu inštitucionálneho systému únie a zdôraznil politickú dimenziu vzťahov medzi týmito dvomi inštitúciami,C. keďže nová dohoda, ktorá mu bola predložená, odráža tento vývoj,D. keďže táto dohoda vyžaduje doleuvedené vysvetlenia,E. keďže vzhľadom na priebeh rokovaní, ktoré viedli k politickej dohode je nevyhnutné, aby v budúcnosti osoby poverené viesť rokovania, disponovali politickým mandátom,F. keďže medziinštitucionálne a rámcové dohody majú významné dôsledky a preto je na uľahčenie prístupu a zabezpečenie transparentnosti nevyhnutné zlúčiť všetky existujúce dohody a uverejniť ich ako prílohu k rokovaciemu poriadku Parlamentu,1. víta, okrem posilnenia súdržnosti a zjednodušenia štruktúry, nasledovné pozitívne body obsiahnuté v návrhu novej dohody:a) nové ustanovenia v oblasti prípadného konfliktu záujmov (bod 2);b) dojednania dohodnuté v prípade nahradenia člena Komisie počas trvania jeho mandátu (bod 4);c) záruka, že dezignovaní komisári poskytnú pri príležitosti postupu schvaľovania Komisie všetky podstatné informácie (bod 7);d) zavedenie pravidelného dialógu na najvyššej úrovni medzi predsedom Komisie a konferenciou predsedov (bod 10);e) spoločnú identifikáciu návrhov a inciatív osobitného významu na báze legislatívneho a pracovného programu Komisie a medziinštitucionálneho viacročného programu a záruku, že Parlament bude informovaný na takej istej úrovni ako Rada o každej činnosti Komisie (body 8 a 12);f) zlepšenie informácií ktoré poskytuje Komisia o sledovaní a zohľadňovaní stanovísk Parlamentu (body 14 a 31);g) zverejňovanie podstatných informácií týkajúcich sa skupín expertov Komisie (bod 16), s výhradou zohľadnenia bodu 2 tohto rozhodnutia;h) potvrdenie ustanovení týkajúcich sa účasti Parlamentu na medzinárodných konferenciách a nové osobitné odkazy na konferencie darcov a na pozorovanie volieb (body 19 až 25), s výhradou žiadosti uvedenej v bode 4 tohto rozhodnutia;i) zahrnutie záväzkov prijatých Komisiou do dohody (bod 35) v rámci vykonávacích opatrení týkajúcich sa sektora cenných papierov, bankovníctva a poisťovníctva (Lamfalussyho postup) a dohody medzi Európskym parlamentom a Komisiou týkajúcej sa postupov uplatňovania rozhodnutí "komitológie" [3], s výhradou poznámok uvedených v bode 3 tohto rozhodnutia;j) záväzky v oblasti účasti Komisie na práci Parlamentu (body 37 až 39);k) vloženie klauzuly o preskúmaní dohody (bod 43) po nadobudnutí platnosti Zmluvy o Ústave pre Európu;2. zdôrazňuje význam, ktorý prikladá úplnej transparentnosti týkajúcej sa zloženia a činnosti skupín expertov Komisie (bod 16 dohody) a žiada Komisiu, aby aplikovala dohodu v tomto zmysle;3. vyzýva Komisiu, aby so zreteľom na svoj návrh z 11. decembra 2002 zohľadnila politické usmernenia, ktoré Parlament prijíma pri výkone práva na posudzovanie dokumentov v rámci postupu komitológie;4. považuje za dôležité, aby sa poslanci, ktorí sa zúčastňujú delegácií na konferenciách a iných medzinárodných rokovaniach, mohli zúčastniť na vnútorných koordinačných stretnutiach Únie, samozrejme, pod podmienkou dodržiavania dôvernosti takýchto stretnutí, a vyzýva Komisiu, aby podporila žiadosti Parlamentu, ktoré budú v tejto súvislosti predložené Rade;5. trvá na tom, aby Komisia pri predložení integrovaných usmernení pre hospodárstvo a zamestnanosť počítala aspoň s dvojmesačným obdobím na primeranú konzultáciu s Európskym parlamentom;6. schvaľuje dohodu pripojenú v prílohe k tomuto rozhodnutiu;7. rozhodol, že táto dohoda bude pripojená k rokovaciemu poriadku a nahradí jeho prílohy XIII a XIV;8. poveruje svojho predsedu, aby postúpil toto rozhodnutie a jeho prílohu Komisii a Rade a parlamentom členských štátov.[1] Ú. v. ES C 121, 24.4.2001, s. 122.[2] Prijaté texty, P6_TA(2004)0063.[3] Rozhodnutie Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 23).--------------------------------------------------PRÍLOHA--------------------------------------------------


title: Rozhodnutie zástupcov vlád členských štátov (EÚ, Euratom) 2015/1569 zo 16. septembra 2015 o vymenovaní sudcov Všeobecného súdu

text:
               22.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 245/5

         ROZHODNUTIE ZÁSTUPCOV VLÁD ČLENSKÝCH ŠTÁTOV (EÚ, EURATOM) 2015/1569
   zo 16. septembra 2015
   o vymenovaní sudcov Všeobecného súdu
   ZÁSTUPCOVIA VLÁD ČLENSKÝCH ŠTÁTOV EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 19,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej články 254 a 255,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, a najmä na jej článok 106a ods. 1,
   keďže:

               (1)

               Funkčné obdobie štrnástich sudcov Všeobecného súdu sa skončí 31. augusta 2016. Je potrebné pristúpiť k vymenovaniu sudcov na obdobie od 1. septembra 2016 do 31. augusta 2022.

               (2)

               Pán Heikki KANNINEN a pán Juraj SCHWARCZ boli navrhnutí na opätovné vymenovanie za sudcov Všeobecného súdu.

               (3)

               Výbor zriadený podľa článku 255 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vydal stanovisko k vhodnosti pána Heikkiho KANNINENA a pána Juraja SCHWARCZA na výkon funkcie sudcu Všeobecného súdu,

         PRIJALI TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Za sudcov Všeobecného súdu sa týmto na obdobie od 1. septembra 2016 do 31. augusta 2022 vymenúvajú:

               —

               pán Heikki KANNINEN,

               —

               pán Juraj SCHWARCZ.

         Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

      V Bruseli 16. septembra 2015

            Predseda

         C. BRAUN