title: Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/290 zo 16. decembra 2015 týkajúce sa opatrení pomoci, ktoré vykonáva združenie Verband der deutschen Milchwirtschaft e.V.v súvislosti so zákonom o mlieku a tukoch SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)] [oznámené pod číslom C(2015) 9052]

text:
               4.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 59/194

         ROZHODNUTIE KOMISIE (EÚ) 2016/290
   zo 16. decembra 2015
   týkajúce sa opatrení pomoci, ktoré vykonáva združenie Verband der deutschen Milchwirtschaft e.V.v súvislosti so zákonom o mlieku a tukoch SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)]

         [oznámené pod číslom C(2015) 9052]

   (Iba nemecké znenie je autentické)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, najmä na jej článok 108 ods. 2 pododsek 1,
   po tom, ako sa v súlade uvedeným právnym predpisom zainteresovaným stranám adresovala výzva, aby predložili svoje stanoviská, (1)

   keďže:
   1.   POSTUP

               (1)

               Európska komisia (ďalej len „Komisia“) listami z 28. novembra 2011 a 27. februára 2012 požiadala Nemecko o dodatočné informácie vzhľadom na výročnú správu z roku 2010 o pomoci v sektore poľnohospodárstva, ktorú Nemecko postúpilo podľa článku 21 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 (2). Nemecko otázky Komisie zodpovedalo v listoch zo 16. januára 2012 a 27. apríla 2012. Na základe odpovedí Nemecka sa zistilo, že poskytlo nemeckému mliekarenskému odvetviu finančnú podporu podľa zákona o obchode s mliekom, mliečnymi výrobkami a tukmi („Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten“, ďalej len „zákon o mlieku a tukoch“ alebo „ZMT“) z roku 1952.

               (2)

               Komisia listom z 2. októbra 2012 oznámila Nemecku, že predmetné opatrenia boli zapísané ako neoznámená pomoc pod registračným číslom SA.35484 (2012/NN). Nemecko listami zo 16. novembra 2012, 7., 8., 11., 13., 14., 15. a 19. februára, 21. marca, 8. apríla, 28. mája, 10. a 25. júna a 2. júla 2013 poskytlo ďalšie informácie.

               (3)

               Listom zo 17. júla (K(2013) 4457 endg.) Komisia oznámila Nemecku svoje rozhodnutie začať vzhľadom na určité čiastkové opatrenia vykonané podľa ZMT konanie v zmysle článku 108 ods. 2 ZFEÚ (ďalej len: „rozhodnutie o začatí konania“). V tom istom liste Komisia skonštatovala, že ďalšie čiastkové opatrenia buď v období od 28. novembra 2001 do 31. decembra 2006, alebo v období od 1. januára 2007, alebo v oboch obdobiach, sú zlučiteľné s vnútorným trhom, alebo nejde o štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, alebo nespadajú do rozsahu pôsobnosti predpisov o štátnej pomoci (ďalej len: „kladné rozhodnutie“).

               (4)

               Pri všetkých ostatných čiastkových opatreniach [vrátane opatrení, ktoré združenie Verband der deutschen Milchwirtschaft e.V. (ďalej len „VDM“) vykonalo v období od 28. novembra 2001 v súvislosti so ZMT a ktoré sú predmetom tohto rozhodnutia] vychádzala Komisia v rozhodnutí o začatí konania z predpokladu, že ide o pomoc a vyjadrila pochybnosti vzhľadom na jej zlučiteľnosť s vnútorným trhom.

               (5)

               Nemecko zaujalo stanovisko k rozhodnutiu o začatí konania listom z 20. septembra 2013.

               (6)

               Rozhodnutie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie
                   (3). Komisia vyzvala ostatné zúčastnené strany, aby predložili svoje pripomienky v priebehu jedného mesiaca.

               (7)

               Komisii bolo doručených celkovo 19 stanovísk zainteresovaných strán. Jedna z týchto zainteresovaných strán Komisiu požiadala o nezverejnenie jej identity, pričom túto žiadosť náležite zdôvodnila. Celkovo šesť stanovísk doručených medzi 6. a 10. februárom 2014 sa vzťahovalo na čiastkové opatrenia týkajúce sa VDM.

               (8)

               Doručené stanoviská sa Nemecku postúpili listami z 27. februára, 3. marca a 3. októbra 2014, pričom sa neuviedla identita uvedenej zainteresovanej strany.

               (9)

               Nemecko sa spočiatku nevyjadrilo k stanoviskám, ktoré zainteresované strany predložili vo februári 2014. V súvislosti s doplňujúcim stanoviskom z 8. júla 2014 Nemecko predložilo svoje pripomienky listom z 3. decembra 2014.

               (10)

               Komisia 6. júna 2014 požiadala Nemecko o dodatočné informácie, ktoré Nemecko poskytlo listom zo 16. júla 2014.

         2.   OPIS

               (11)

               V tejto časti sa uvádza opis opatrení, ktoré vykonávalo VDM v súvislosti so zákonom o mlieku a tukoch, označených v rozhodnutí o začatí konania ako čiastkové opatrenia BW 6, BY 9, HE 5, NI 10, NW 9, RP 8, SL 6 a TH 6 a pri ktorých Komisia vyjadrila pochybnosti o ich zlučiteľnosti s vnútorným trhom.

      Dôvody na začatie konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ zo strany Komisie

               (12)

               ZMT je spolkový zákon, ktorý nadobudol účinnosť v roku 1952, pričom bol niekoľkokrát zmenený, naposledy 31. októbra 2006. Tvorí právny rámec predmetných opatrení a trvanie jeho platnosti je neobmedzené.

               (13)

               Na základe § 22 ods. 1 ZMT sú nemecké spolkové krajiny oprávnené vyberať od mliekarní poplatok za mlieko v závislosti od množstva dodaného mlieka. Podľa informácií, ktoré poskytlo Nemecko, využilo túto možnosť deväť (zo 16) spolkových krajín, konkrétne Bádensko-Württembersko, Bavorsko, Brandenbursko, Hesensko, Dolné Sasko, Severné Porýnie-Vestfálsko, Porýnie-Falcko, Sársko a Durínsko. Poplatky, ktoré spolkové krajiny vyberajú, sa pohybujú vo výške do 0,0015 EUR za kg mlieka.

               (14)

               Nemecko objasnilo, že poplatok za mlieko odvádzaný v jednotlivých spolkových krajinách nemožno uplatniť na dovážané výrobky. Naproti tomu na vyvážané výrobky sa poplatky za mlieko vzťahovať môžu.

               (15)

               V § 22 ods. 2 zákona o mlieku a tukoch sa stanovuje, že prostriedky získané z poplatku za mlieko sa môžu využiť len na:

                           1.

                           podporu a zachovanie akosti na základe určitých vykonávacích predpisov;

                           2.

                           zlepšenie hygieny pri získavaní, dodávkach, úprave a spracovaní, ako aj odbyte mlieka a mliečnych výrobkov;

                           3.

                           kontroly dojivosti;

                           4.

                           poradenstvo v oblasti mliekarenstva pre podniky a priebežné vzdelávanie dorastu v odbore;

                           5.

                           propagáciu s cieľom zvýšiť spotrebu mlieka a mliečnych výrobkov;

                           6.

                           vykonávanie úloh vyplývajúcich zo zákona o mlieku a tukoch.

               (16)

               V § 22 ods. 2a zákona o mlieku a tukoch sa stanovuje, že odchylne od odseku 2 sa prostriedky získané podľa odseku 1 môžu použiť aj na:

                           1.

                           zmiernenie štrukturálne podmienených vyšších nákladov na zber pri dodávkach mlieka a smotany od výrobcu do mliekarní,

                           2.

                           zmiernenie zvýšených nákladov na dopravu pri dodávkach mlieka medzi mliekarňami, ak sú dodávky potrebné na zabezpečenie zásobovania odbytísk mliekarní, kam dodávky smerujú, konzumným mliekom a

                           3.

                           podporu kvality pri centrálnom odbyte mliečnych výrobkov.

               (17)

               V § 22 ods. 4 sa stanovuje, že príspevky a poplatky, ktoré mliekarne alebo ich združenia odvádzajú mliekarenským zariadeniam na účely uvedené v odseku 2, sa v plnej miere alebo z časti pokrývajú z prostriedkov získaných z poplatku za mlieko.

               (18)

               Nemecko objasnilo, že pri financovaní VDM v rámci § 22 ods. 2 bodu 6 ZMT ide o prípad verejnej služby (nem. „Leistungsverwaltung“), a nie administratívnu správu, ktorou sa práva dotknutých strán obmedzujú (nem. „Eingriffsverwaltung“). Materiálny právny základ nie je potrebný, pretože zákonná výhrada článku 20 ods. 3 nemeckej ústavy sa nevzťahuje na túto oblasť. Oprávnenie ukotvené v rozpočtových plánoch jednotlivých spolkových krajín a zodpovedajúce poskytnutie prostriedkov v rámci správneho aktu sú v tomto prípade postačujúce.

               (19)

               V jednotlivých spolkových krajinách sa poskytovanie poplatkov riadilo podľa platných krajinských rozpočtových pravidiel.

               (20)

               Právnym základom výberu poplatku za mlieko sú v jednotlivých spolkových krajinách tieto výnosy:

               (21)

               Bádensko-Württembersko: výnos ministerstva výživy a vidieka o vyberaní mliekarenských poplatkov z 18. mája 2004 (úradný vestník, s. 350), zmenený výnosom z 24. januára 2006 (úradný vestník, s. 40).

               (22)

               Bavorsko: výnos o poplatku za mlieko (ďalej len bavVPM) zo 17. októbra 2007.

               (23)

               Hesensko: výnos o vyberaní poplatku na podporu mliekarenského odvetvia z 1. decembra 1981.

               (24)

               Dolné Sasko: výnos o vyberaní poplatku v mliekarenskom odvetví z 26. novembra 2004 (dolnosaský úradný vestník č. 36/2004, s. 519), naposledy zmenený výnosom o zmene výnosu o vyberaní poplatku v mliekarenskom odvetví z 22. decembra 2005 (dolnosaský úradný vestník č. 31/2005, s. 475).

               (25)

               Severné Porýnie-Vestfálsko: výnos o poplatkoch na podporu mliekarenského odvetvia z 30. novembra 1965.

               (26)

               Porýnie-Falcko: krajinský výnos o vyberaní poplatku v mliekarenskom odvetví z 15. októbra 2002, naposledy zmenený 1. krajinským výnosom o zmene krajinského výnosu o vyberaní poplatku v mliekarenskom odvetví zo 4. júla 2009.

               (27)

               Sársko: výnos o vyberaní poplatku v mliekarenskom odvetví z 9. decembra 1982.

               (28)

               Durínsko: durínsky výnos o vyberaní poplatku na podporu mliekarenského odvetvia z 29. decembra 1999.

               (29)

               Bádensko-Württembersko, Bavorsko, Hesensko, Dolné Sasko, Severné Porýnie-Vestfálsko, Porýnie-Falcko, Sársko a Durínsko poskytujú finančnú pomoc na predmetné opatrenia, ktoré vykonáva VDM. V období od 2001 do 2011 dosiahli vynaložené rozpočtové prostriedky (súčet všetkých daných spolkových krajín) úroveň približne 4 milióny EUR.

               (30)

               Nemecko ďalej uviedlo, že v spolkový krajinách, ktoré nevyberajú poplatky za mlieko, združenia Milcherzeugervereinigung in Schleswig-Holstein e.V., Arbeitsgemeinschaft Milch e.V. in Mecklenburg-Vorpommern, Landeskontrollverband Berlin-Brandenburg e.V., Interessengemeinschaft der Erzeugerzusammenschlüsse in Sachsen e.V, mliekarenské odvetvie pôsobiace v Sasku-Anhaltsku prostredníctvom krajinského združenia v Dolnom Sasku dobrovoľne odvádzali platby v prospech VDM. Výmer platieb vyplýva z množstva mlieka vyrobeného v danej spolkovej krajine a pri zohľadnení finančných možností týchto organizácií.

               (31)

               Bádensko-Württembersko doplnilo informáciu, že na jeho území sa vyberanie poplatku za mlieko k 31. decembru 2012 pozastavilo. Mliekarenské odvetvie v Bádensku-Württembersku v rokoch 2013 a 2014 prostredníctvom členských poplatkov združeniu Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg e.V. prispievalo k financovaniu VDM.

               (32)

               Podľa vyjadrenia Nemecka patrí medzi úlohy VDM predovšetkým:

                           —

                           zohľadňovanie a podpora záujmov mliekarenského odvetvia,

                           —

                           poskytovanie obsiahleho poradenstva pri všetkých aktuálnych mliekarenských otázkach, a to na vnútroštátnej i medzinárodnej úrovni,

                           —

                           zastupovanie záujmov pri zákonodarných postupoch voči ministerstvám, parlamentným grémiám, výborom a pracovným skupinám vnútroštátnych a medzinárodných združení a organizácií s technickým zameraním,

                           —

                           organizovanie podujatí k aktuálnemu vývoju a trendom.

               (33)

               Podľa vyjadrenia Nemecka je VDM členom Medzinárodnej mliekarskej federácie (IDF) a tvorí v rámci tejto organizácie nemecký národný výbor. Konkrétne má VDM zodpovednosť za celkovú koordináciu nemeckej spolupráce v IDF. Z poverenia členských združení a spolkovej vlády vymenúva odborníkov do grémií IDF a vypracúva stanoviská k medzinárodným žiadostiam a otázkam adresovaným nemeckému národnému výboru. Zastupuje na jeho pôde pritom záujmy celého mliekarenského odvetvia po dohode so svojimi členmi a úzkej spolupráci so spolkovou vládou a zástupcami spolkových krajín.

               (34)

               Ďalej VDM je v zastúpení za celé mliekarenské odvetvie zodpovedné za normalizáciu a štandardizáciu na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni v spolupráci s príslušnými normalizačnými organizáciami, ako sú ISO, IDF, CEN a DIN. Navyše poskytuje spolkovej vláde a IDF poradenstvo týkajúce sa Codex Alimentarius. VDM zostavuje stanoviská, príručky a usmernenia, ktoré predstavujú významný prínos pri dosahovaní konsenzu medzi mliekarenským odvetvím a úradmi v otázke posudzovania parametrov relevantných v oblasti životného prostredia a bezpečnosti. V neposlednom rade VDM vypracúva školiace podklady pre odvetvie a dohliada na celkový proces technickej normalizácie. Technické normy sú v oblasti mliekarstva bezpodmienečne potrebné. Slúžia na zabezpečenie výroby bezpečných a vysokokvalitných potravín.

               (35)

               VDM takisto tvorí sieť spájajúcu členské združenia, zástupcov štátu, spolkových krajín a vedeckých pracovníkov. Je platformou pre diskusiu všetkých zainteresovaných strán o smerovaní vnútroštátneho a medzinárodného potravinového práva v oblasti vedy o mlieku a jeho analytiky, výživy, ale aj v otázkach životného prostredia, ochrany klímy a ochrany zvierat. VDM teda podporuje spoluprácu všetkých členov odvetvia. K cieľom združenia patrí aj podpora vedy o mlieku a technického pokroku v oblasti mliekarenského odvetvia.

               (36)

               Medzi členmi VDM nie je žiaden podnik vyvíjajúci činnosť v oblasti výroby alebo spracovania mlieka či obchodu s mliekom, členmi sú výlučne združenia a vedecké inštitúcie. Podľa webového sídla VDM patria medzi členov napríklad združenia Milchindustrie-Verband e.V., Deutscher Bauernverband e.V., Bundesverband der Privaten Milchwirtschaft e.V., ZV Deutscher Milchwirtschaftler e.V., Bundesverband Molkereiprodukte a Arbeitsgemeinschaft Deutscher Rinderzüchter e.V (4).

               (37)

               Nemecko zastáva názor, že finančná pomoc pre VDM nepredstavuje štátnu pomoc, pretože VDM nie je podnik, a teda nie je hospodárskym subjektom. VDM nevyvíja žiadnu hospodársku činnosť. Ide o združenie aktérov hodnotového reťazca mlieka v Nemecku naprieč jeho rozličnými úrovňami, ktoré ako také nie je hospodársky činné. Podľa nemeckých daňových zákonov o právnických osobách je VDM uznané ako profesijné združenie a ako také má právo na určité daňové zvýhodnenia, pričom spoločnosti vykonávajúce hospodársku podnikateľskú činnosť si žiadne takéto právo nemôžu uplatniť.

               (38)

               Nemecko tvrdí, že členský štát podľa článku 183 nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007 (5) – bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie článkov 87, 88 a 89 (teraz článkov 107, 108 a 109) zmluvy podľa článku 180 uvedeného nariadenia – môže na financovanie opatrení na podporu spotreby v Spoločenstve, na rozširovanie trhov s mliekom a mliečnymi výrobkami a na zlepšovanie kvality od svojich výrobcov mlieka vyberať poplatok v závislosti od množstva mlieka alebo ekvivalentu mlieka uvedeného na trh.

               (39)

               Vo svojom stanovisku z 20. septembra 2013 Nemecko uviedlo, že v rozhodovacej praxi sa združenia (ako napríklad VDM) a zväzy zaraďujú medzi podniky v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ len vo výnimočných prípadoch a len za predpokladu, že samotné vyvíjajú hospodársku činnosť (napríklad prenajímanie pozemkov, predaj vysielacích práv) (6).

               (40)

               K oblastiam činnosti VDM ďalej patrí zastupovanie mliekarenského odvetvia na vnútroštátnej i medzinárodnej úrovni (napr. pri Codex Alimentarius alebo vo výbore DIN). Jeho prínos v jednotlivých grémiách má podobu koncentrovanej a spracovanej expertízy nezávislých externých vedeckých pracovníkov a odborníkov. Pôsobí ako znalec a poradca pre spolkové ministerstvo a ministerstvá spolkových krajín.

               (41)

               VDM tieto činnosti nevykonáva v prospech jednotlivých podnikov. Ide skôr o zabezpečovanie bežných (všeobecne prospešných) úloh združenia. Kategorizovať VDM ako profesionálneho lobistu mliekarenského odvetvia, ktorého služby si možno na trhu „zakúpiť“, by znamenalo nepochopenie jeho činnosti. Jeho členovia by služby, ktoré im poskytuje, nemohli získať od žiadneho iného „poskytovateľa služieb“. Nedochádza teda k hospodárskej súťaži. VDM preto nevyvíja hospodársku činnosť na žiadnom trhu.

               (42)

               Podľa názoru Nemecka nepredstavujú služby, ktoré VDM poskytuje, ani zvýhodnenie pre mliekarne. VDM neponúka mliekarenským podnikom žiadne „cielené poradenské služby“. Činnosť VDM je všeobecnej povahy. Všetkým, ktorí o to majú záujem, a teda celej verejnosti poskytuje informácie o smerovaní vnútroštátneho a medzinárodného potravinového práva v oblasti vedy o mlieku a jeho analytiky, výživy, ale aj v otázkach životného prostredia, ochrany klímy a ochrany zvierat. Na šírenie informácií mu slúžia predovšetkým všeobecne dostupné publikácie (na internete), ako aj organizovanie konferencií. Združenie teda zastáva úlohu „šíriteľa informácií“, ktorá je typickým príkladom úlohy združenia a predpokladom všeobecnej dostupnosti informácií.

               (43)

               Táto „otvorená“ všeobecná podoba poskytovania poradenstva nie je službou, ktorú by si mliekarenské odvetvie mohlo zabezpečiť na trhu. Nemožno ju prirovnať k „cielenému“ podnikovému poradenstvu. Prípadné výhody mliekarenských podnikov, ktoré im vyplývajú zo získania informácií, nie sú relevantné z hľadiska otázky, či ide o štátnu pomoc. Nemecko si nie je vedomé ani toho, že by existovali rozhodnutia Komisie alebo rozsudky súdov EÚ, v ktorých by figurovalo takéto široké chápanie štátnej pomoci.

               (44)

               Takisto možno vylúčiť, že by išlo o nepriamu pomoc. Predpokladom nepriamej pomoci je, že prostriedky sa tretej strane poskytujú so zámerom zvýhodniť nepriameho príjemcu, alebo že podstatou opatrenia je zvýhodnenie podniku alebo výrobného odvetvia. Takýto predpoklad v tomto prípade splnený nie je. Možné súvisiace výhody plynúce z opatrení ako je všeobecné poskytovanie informácií o smerovaní vnútroštátneho a medzinárodného potravinového práva v oblasti vedy o mlieku a jeho analytiky, výživy, ale aj v otázkach životného prostredia, ochrany klímy a ochrany zvierat nie sú špecifické, a nemôžu sa teda chápať ako dôkaz toho, že by išlo o štátnu pomoc. Navyše všeobecné opatrenia nenarúšajú hospodársku súťaž.

               (45)

               Neexistujú žiadne náznaky, na základe ktorých by bolo možné sa domnievať, že došlo k zvýhodneniu určitých podnikov alebo sa takéto zvýhodnenie narúšajúce hospodársku súťaž plánovalo. Príspevky uhrádzané združeniu VDM slúžia na to, aby združenie mohlo vykonávať svoje opísané úlohy, ktoré nemajú charakter hospodárskej činnosti.

      Dôvody na začatie konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ zo strany Komisie

               (46)

               Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania skonštatovala, že VDM je poskytovateľom služieb, pretože na rôznych úrovniach zastupuje nemecké mliekarenské odvetvie a okrem toho poskytuje cielené poradenské služby v súvislosti s výrobou mlieka. Príjemcom týchto služieb je celý mliekarenský sektor v Nemecku, predovšetkým mliekarne, ktoré sú podnikmi. Navyše sa preukázalo, že sú splnené všetky predpoklady na to, aby sa dospelo k záveru, že ide o štátnu pomoc.

      Stanovisko VDM

               (47)

               VDM vzhľadom na príspevky, ktoré mu boli poskytnuté, zaujalo v liste zo 6 februára 2014 toto stanovisko:

               (48)

               Prostriedky, ktoré plynú v prospech VDM z poplatku za mlieko, nemožno považovať za pomoc pre VDM. VDM nie je podnikom v zmysle článku 107 ZFEÚ a jeho činnosti financované z poplatku za mlieko v žiadnom prípade nie sú podnikateľskou, a teda hospodárskou činnosťou, ktorá by spočívala v ponúkaní tovaru alebo služieb na trhu. To znamená, že minimálne vzhľadom na tieto činnosti financované z poplatku za mlieko nemožno VDM vnímať ako podnik, pretože podniková podstata sa určuje funkčne vzhľadom na určitú činnosť.

               (49)

               VDM neponúka žiadne služby na trhu. Činnosť VDM je typickou činnosťou združenia. Ako zastrešujúce združenie spája a zastupuje mliekarenský sektor v Nemecku. Zaradiť činnosť VDM vyplývajúcu z jeho členskej štruktúry do kategórie „poskytovanie služieb“ je omyl. Z dôvodu svojej členskej štruktúry vykonáva VDM úlohu demokraticky legitimovanej mienkotvorby v mliekarenskom sektore v oblastiach ako je napr. zákonodarstvo a normalizácia. Na tomto formovaní vôle sa navyše podieľajú zástupcovia štátu, jednotlivých spolkových krajín i vedeckej obce, ktorí majú v združení čiastočne štatút poradcu a čiastočne sú členmi s hlasovacím právom. Táto typická činnosť združenia (formovanie vôle a zastupovanie členov) nie je ponúkaním služieb „na trhu“.

               (50)

               Aj z podrobnejšieho pozorovania jednotlivých oblastí, v ktorých VDM vykonáva svoju činnosť ako združenie, uvedených ďalej v texte, vyplýva, že tieto činnosti (financované z prostriedkov z poplatku za mlieko) nie sú „hospodárskou činnosťou“.

               (51)

               Podstatnou časťou činnosti VDM je „poskytovanie obsiahleho poradenstva pri všetkých aktuálnych mliekarenských otázkach, a to na vnútroštátnej i medzinárodnej úrovni“. Do tejto oblasti plynie cca. 15 % finančných prostriedkov, ktoré VDM získava z poplatku za mlieko. Táto činnosť však nezahŕňa poradenstva pre podniky v mliekarenskom odvetví, ide o poskytovanie poradenstva pre vnútroštátneho a medzinárodného zákonodarcu, to znamená oznamovanie formovania vôle a poznatkov mliekarenského odvetvia pred realizáciou činností zákonodarstva a iných činností normalizácie. VDM sa do predmetných postupov zapája ako expert a zástupca mliekarenského odvetvia v Nemecku. Ani v tomto prípade však nezastáva úlohu „poskytovateľa služieb“ na trhu. Obsahom jeho činnosti je oznamovanie demokratickej mienkotvorby v rámci člensky organizovaného VDM pri zákonodarných postupoch. Z tohto dôvodu nemožno zastupovanie záujmov celého mliekarenského odvetvia pri zákonodarných postupoch voči ministerstvám, parlamentným grémiám, výborom a pracovným skupinám vnútroštátnych a medzinárodných združení a organizácií s technickým zameraním v zákonodarných postupoch považovať za hospodársku činnosť.

               (52)

               Dokonca aj vtedy, ak by sa táto poradenská činnosť v prospech štátnych inštitúcií na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni interpretovala ako poskytovanie služby, dané štátne inštitúcie ako príjemcovia takejto „poradenskej služby“ nie sú podnikom, a teda ani príjemcom pomoci v zmysle článku 107 ZFEÚ. Vzhľadom na túto opísanú činnosť združenia teda združeniu VDM nemožno pripísať štatút podniku, a teda ani spôsobilého príjemcu pomoci. Cielené poradenstvo v podobe selektívneho poskytovania poradenstva podnikom mliekarenského odvetvia sa nefinancuje z prostriedkov z poplatku za mlieko, ktoré združeniu VDM poskytujú spolkové krajiny.

               (53)

               Ďalej VDM je v zastúpení za celé mliekarenské odvetvie zodpovedné za normalizáciu a štandardizáciu na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni v spolupráci s príslušnými normalizačnými organizáciami, ako sú ISO, IDF, CEN a DIN. Navyše poskytuje spolkovej vláde poradenstvo týkajúce sa Codex Alimentarius. VDM sa o. i. ako poradca spolkovej vlády zúčastňuje na zasadnutiach týchto výborov kódexu:

                           —

                           kódexového výboru pre mlieko a mliečne výrobky (predovšetkým v období 2001 až 2011 sa prepracovali všetky normy pre mliečne výrobky tohto výboru),

                           —

                           kódexového výboru pre hygienu potravín,

                           —

                           kódexového výboru pre kontaminanty v potravinách,

                           —

                           kódexového výboru pre prídavné látky v potravinách,

                           —

                           kódexového výboru pre systémy inšpekcie a certifikácie dovozu a vývozu potravín,

                           —

                           kódexového výboru pre označovanie potravín,

                           —

                           kódexového výboru pre všeobecné princípy,

                           —

                           kódexového výboru pre metódy analýz a odberu vzoriek,

                           —

                           kódexového výboru pre výživu a potraviny na osobitné výživové účely,

                           —

                           kódexového výboru pre rezíduá veterinárnych liekov v potravinách.

               (54)

               Do tejto oblasti normalizácie a štandardizácie na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni plynie cca. 45 % finančných prostriedkov, ktoré VDM získava z poplatku za mlieko. Ani túto oblasť normalizácie a štandardizácie nemožno považovať za hospodársku činnosť. VDM tu neposkytuje žiadne služby na trhu, ale ako zastrešujúce združenie zastupuje celé mliekarenské odvetvie pri vykonávaní úlohy vo všeobecnom záujme. Normalizácia a štandardizácia podľa ISO, IDF, CEN a DIN, ako aj podľa Codex Alimentarius sú činnosti vo všeobecnom záujme, a nie selektívne opatrenia podpory, čo je všeobecne známa skutočnosť.

               (55)

               Zo stanov inštitútu DIN e. V. vyplýva, že „úlohou (účelom) DIN […] je podnecovať, organizovať, riadiť a usmerňovať normalizáciu a štandardizáciu v prospech verejnosti a pri zachovaní verejného záujmu na regulovanom a transparentom postupe. Výsledky jeho práce slúžia na inováciu, zabezpečenie a porozumenie v hospodárstve, vedeckej oblasti, verejnej správe a verejnosti, ako aj na zabezpečenie kvality a racionalizáciu, na ochranu a bezpečnosť pri práci, ochranu životného prostredia a ochranu spotrebiteľov.“

               (56)

               To platí aj v prípade Codex Alimentarius, ktorý na svojom webovom sídle uvádza tento opis svojej úlohy:
               „The Codex Alimentarius Commission, established by FAO and WHO in 1963 develops harmonised international food standards, guidelines and codes of practice to protect the health of the consumers and ensure fair practices in the food trade.“ (Codex Alimentarius, ktorý v roku 1963 zriadili FAO a WHO, zostavuje harmonizované medzinárodné potravinové normy, usmernenia a kódexy postupov s cieľom chrániť zdravie spotrebiteľov a zabezpečiť spravodlivé praktiky v obchodovaní s potravinami.)

               (57)

               Navyše Codex Alimentarius predstavuje dôležitý základ potravinového práva (t. j. právnych a administratívnych predpisov v oblasti potravín) vo všeobecnosti a rovnako aj konkrétne základ bezpečnosti potravín, či už na úrovni Spoločenstva alebo na úrovni jednotlivých štátov. Tvorcovia práva ho ako najdôležitejšiu medzinárodnú normu potravinového práva musia zohľadňovať pri rozvoji alebo prispôsobovaní potravinového práva, a to najmä pokiaľ ide o aspekty bezpečnosti potravín a ochrany spotrebiteľa (7).

               (58)

               Ani v tomto prípade teda nejde o hospodársku činnosť VDM v zmysle poskytovania služieb na trhu. Dôvodom je už len samotná skutočnosť, že neexistuje trh s normalizačnými a štandardizačnými činnosťami vo všeobecnom záujme a ani v záujme spotrebiteľov (8).

               (59)

               Ďalšou časťou činnosti VDM je vo všeobecnosti informovať o mlieku a chove mliečneho dobytka a šírenie súvisiacich vedeckých poznatkov a nových metód v tejto oblasti zrozumiteľným spôsobom. VDM na tieto účely vypracúva zodpovedajúce stanoviská, príručky a usmernenia určené na poskytovanie informácií všetkým zainteresovaným stranám vrátane spotrebiteľov zrozumiteľným spôsobom o témach ako napríklad najlepšie dostupné techniky v oblasti ochrany prostredia, dobré poľnohospodárske postupy, spotreba vody, emisie CO2 a ochrana zvierat v chove mliečneho dobytka alebo systémy kŕmenia vo výrobe mlieka. Do tejto oblasti plynie cca. 35 % finančných prostriedkov, ktoré VDM získava z poplatku za mlieko.

               (60)

               Ani táto činnosť nepredstavuje hospodársku činnosť, pretože nejde o poskytovanie konkrétnych služieb v hospodárskej súťaži s inými poskytovateľmi služieb. Nevykonávajú sa žiadne konkrétne činnosti v prospech podnikov v mliekarenskom odvetví, ale poskytujú sa informácie všetkým zainteresovaným tretím stranám, teda verejnosti, o témach súvisiacich s mliekom a chovom mliečneho dobytka, čo znamená, že ide o službu, ktorú VDM poskytuje bezplatne a ktorú by iná strana nemohla poskytovať ani za poplatok. Jedine za určité publikácie sa vyberajú nízke ochranné poplatky.

               (61)

               Ďalej VDM podporuje vedeckých pracovníkov štátnych vysokých škôl, a to predovšetkým mladých vedcov, pričom im na požiadanie uhrádza časť cestovných nákladov, keď sa zúčastňujú na podujatiach v oblasti vedy o mlieku. V tomto prípade ide o podporu súkromných osôb v nehospodárskej oblasti, čo znamená, že neexistujú predpoklady existencie štátnej pomoci.

               (62)

               Okrem toho dvaja zamestnanci VDM prednášali na vysokej škole Fachhochschule Hannover, a ani túto činnosť nemožno kategorizovať ako hospodársku činnosť. V priemere do tejto oblasti (podpora mladých vedeckých pracovníkov a prednášky zamestnancov VDM) plynulo cca. 5 % finančných prostriedkov, ktoré VDM získava z poplatkov za mlieko.

               (63)

               Ak sa náklady na činnosť VDM v rámci IDF a vykonávanie jeho funkcie ako nemeckého národného výboru v IDF financovali z prostriedkov z poplatku za mlieko (napríklad vypracovanie stanovísk k medzinárodným otázkam), bola takáto činnosť buď súčasťou jeho činností ako poradcu pre verejné inštitúcie, alebo súčasťou normalizácie alebo všeobecného poskytovania informácií. Navyše samotná účasť zástupcov VDM na zasadnutiach IDF je len činnosťou združenia, a teda nie je hospodárskou činnosťou. Stredobodom práce v rámci IDF je spolupráca pri medzinárodnej normalizácii (Codex Alimentarius, ISO, CEN) a všeobecné sprostredkúvanie informácií.

               (64)

               Neposkytuje sa ani pomoc podnikom v mliekarenskom odvetví. V prípadoch, keď štátne inštitúcie využili služby VDM ako svojho poradcu pred realizáciou zákonodarných postupov alebo iných postupov stanovovania noriem alebo počas ich realizácie a financovanie VDM (v záujme zaručenia jeho nezávislosti) zabezpečili prostredníctvom povinného odvodu, nemožno hovoriť o štátnom zvýhodnení podnikov, ktoré by prostredníctvom daného povinného odvodu museli financovať získavanie informácií v štátnych inštitúciách.

               (65)

               To platí aj pre normalizáciu vykonávanú vo všeobecnom záujme a podporu univerzitných vedeckých pracovníkov, predovšetkým mladých vedcov. Ani pri sprostredkúvaní informácií nemožno hovoriť o konkrétnom zvýhodnení podnikov v mliekarenskom odvetví. Jeho účelom je jednak všeobecná osveta o témach vedy o mlieku a jednak sprostredkovanie poznatkov o platných právnych predpisoch, normách, štandardoch a aktuálnom stave techniky s cieľom zabezpečiť dodržiavanie náročných kvalitatívnych a ekologických noriem v záujme verejnosti. Navyše, ak by aj podniky v mliekarenskom odvetví mali výhody z opatrení VDM, išlo by o nemerateľné sprostredkované súvisiace výhody, ktoré by nepostačovali na to, aby sa predmetným opatreniam vykonaným na iné účely mohol pripísať charakter štátnej pomoci. Ak by sa aj pripustilo podozrenie, že ide o pomoc „mliekarenskému odvetviu“, nebolo by možné neoprávnene udelenú pomoc vymáhať, pretože by sa ani približne nedalo vyšetriť, ktoré podniky a do akej miery profitovali z opatrení, najmä preto, lebo pozitívne účinky by neboli obmedzené iba na podniky v nemeckom mliekarenskom odvetví a prejavovali by sa aj pri zahraničných podnikoch s činnosťou v Nemecku, resp. preto, lebo činnosti (ako napríklad činnosti medzinárodnej normalizácie a činnosti súvisiace s Codex Alimentarius) by beztak mali medzinárodný účinok.

               (66)

               Ak by sa napriek uvedeným objasneniam využitie prostriedkov z poplatku za mlieko, ktoré plynú združeniu VDM v rámci opatrení BW 6, BY 9, HE 5, NI 10, NW 9, RP8, SL 6 a TH 6, chápalo ako štátna pomoc, bola by v každom prípade zlučiteľná s príslušnými sekundárnymi právnymi predpismi.

               (67)

               Ak by sa štatút poradcu združenia VDM napriek uvedenému stanovisku kategorizoval ako štátna pomoc podnikom v mliekarenskom odvetví, išlo by o prípustnú technickú pomoc v zmysle článku 14 Usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci v sektore poľnohospodárstva na roky 2000 – 2006 (9) (ďalej len „usmernenia na obdobie 2000 – 2006“) resp. časti IV.K Usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci v sektore poľnohospodárstva a lesného hospodárstva na roky 2007 – 2013 (10) (ďalej len „usmernenia na obdobie 2007 – 2013“).

               (68)

               Pokiaľ ide o obdobie 2001 – 2006, VDM uviedlo, že opatrenia sa týkali výlučne mlieka ako výrobku prílohy I. Predmetom opatrenia je šírenie vedeckých poznatkov, predovšetkým aktuálneho stavu techniky a najlepších postupov, z ktorých sa vychádzalo pri normách a štandardoch (na stanovení ktorých sa VDM podieľalo resp. malo pri ich stanovení poradnú funkciu) alebo ktoré sa majú zakomponovať do plánovaných nových právnych predpisov. Opatrenia VDM v tejto oblasti sa teda pravidelne vzťahujú na nové metódy v zmysle článku 14.1 usmernení na obdobie 2000 – 2006. Aj činnosť VDM v oblasti normalizácie a štandardizácie preto treba zaradiť do technickej pomoci ako stanovenie a šírenie vedeckých poznatkov.

               (69)

               Nezávisle od toho by sa však šírenie vedeckých poznatkov a všeobecných vecných informácií (v zmysle časti IV.K usmernení na obdobie 2007 – 2013) malo aj z hľadiska rozsahu pôsobnosti usmernení považovať za prípustné a na tento účel zahrnúť do kategórií poradenské služby alebo vzdelávanie a odborná príprava (11).

               (70)

               Pri inom výklade usmernení by navyše vznikol rozpor s výkladom opatrení na propagáciu, ktoré oveľa výraznejšie ovplyvňujú dianie na trhu. Tieto opatrenia boli prípustné aj pred rokom 2007 na základe Usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na propagáciu výrobkov uvedených v prílohe I k Zmluve o ES a niektorých výrobkov, ktoré nie sú uvedené v prílohe I (2001/C-52/03), (ďalej len „usmernenia o propagácii“). Mlieko ako výrobok, pri ktorom sa dosahuje nadbytok, spĺňa pozitívne kritériá stanovené pre oblasť propagácie.

               (71)

               To znamená, že členské štáty môžu v mliekarenskom odvetví prostredníctvom štátnej pomoci podporovať všeobecnú propagáciu, teda propagáciu neutrálnu vzhľadom na pôvod a podniky, bez ďalších obmedzení až do výšky 100 %. Túto možnosť členské štáty intenzívne využili (12). Ak teda v období 2001 až 2006 bola bez obmedzení prípustná všeobecná propagácia mlieka a mliečnych výrobkov, neexistuje ani dôvod uvaliť prísnejšie podmienky v oblasti štátnej pomoci na všeobecné vecné informácie resp. šírenie vedeckých poznatkov o mlieku a mliečnych výrobkoch, ktoré ovplyvňujú dianie na trhu v menšej miere.

               (72)

               Účelom vecných právnych predpisov o štátnej pomoci ani úmyslom Komisie pri zostavení usmernení určite nebolo, aby sa štátom financovaná kampaň s posolstvom „Pite viac mlieka!“ považovala za prípustnú pomoc na propagáciu a aby sa kampaň zameraná na vecné informovanie spotrebiteľov o výživnej hodnote mlieka a jeho význame vo výžive detí zároveň považovala za neprípustnú štátnu pomoc.

               (73)

               Aj ostatné predpoklady uvedené v článku 14 usmernení na obdobie 2000 – 2006 sú splnené. Opatrenia sú všeobecnými opatreniami a nie sú zamerané na žiadne konkrétne podniky, čo znamená, že nie sú obmedzené na určité skupiny (článok 142). Presné finančné priradenie opatrení k jednotlivým podnikom nie je, ako sa už rozviedlo, pre neexistenciu priameho vzťahu s jednotlivými podnikmi možné. Z dôvodu skutočnosti, že do tejto oblasti plynul len pomerne malý objem prostriedkov, ako aj z dôvodu veľkého počtu podnikov v mliekarenskom sektore, nie sú prahové hodnoty uvedené v článku 14.3 ani zďaleka dosiahnuté.

               (74)

               Pokiaľ ide o obdobie od roku 2007, VDM uviedlo, že jeho zodpovedajúce opatrenia je potrebné považovať za šírenie vedeckých poznatkov vo všeobecne zrozumiteľnej podobe a všeobecných vecných informácií v zmysle časti IV.K usmernení na obdobie 2007 – 2013 v spojení s článkom 14 nariadenia 1857/2006. Obmedzenie na malé a stredné podniky nemožno v tomto prípade uplatniť, pretože pri všeobecných vecných informáciách, ktoré nie sú zamerané na konkrétne podniky, nemôže už z dôvodu tejto neutrality existovať obmedzenie na malé a stredné podniky. Navyše treba aj v tomto aspekte mať na pamäti, že usmernenie nemožno uplatňovať protirečivým spôsobom. Ani v tomto prípade teda nemohlo byť zámerom, aby všeobecná propagácia mlieka a mliečnych výrobkov (ako poľnohospodárskych výrobkov) bola prípustná s mierou pomoci až do 100 % (porov. bod 157 usmernení na obdobie 2007– 2013) a zároveň uvaliť prísnejšie podmienky v oblasti štátnej pomoci na všeobecné vecné informácie a šírenie vedeckých poznatkov, ktoré ovplyvňujú dianie na trhu v oveľa menšej miere. Opačný prípad by znamenal podnecovanie členských štátov, aby sa zasadzovali za to, aby sa všeobecné vecné informácie alebo šírenie vedeckých poznatkov spájalo s výzvou na zakúpenie výrobkov a tak z nich urobiť bez pochýb prípustné propagačné opatrenie.

               (75)

               VDM Komisiu vzhľadom na uvedené argumenty požiadalo, aby prehodnotila svoje doterajšie závery o podnikovej podstate VDM a prípustnosti jeho činnosti z hľadiska štátnej pomoci. Z dôvodu komplexnosti postupu si VDM vyhradilo právo v ďalších fázach postupu poskytnúť ďalšie stanoviská.

      Pripomienky iných zainteresovaných strán

               (76)

               V období od 6. do 10. februára 2014 bolo Komisii doručených celkovo šesť listov, v ktorých zainteresované strany poskytli svoje stanoviská k predmetným opatreniam VDM.

               (77)

               Krajinské združenie Landesvereinigung der Bayerischen Milchwirtschaft e.V. (list zo 7. februára 2014) uviedlo, že medzinárodná výmena skúseností so zreteľom na preventívnu ochranu spotrebiteľov pomocou nových poznatkov z iných krajín prostredníctvom VDM je nástrojom, ktorý sa teší veľkej vážnosti a podpore. Nevedie k zvýhodneniu jednotlivých podnikov.

               (78)

               Krajinské združenie Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. vo svojom stanovisku zo 6. februára 2014 odkázalo na stanovisko VDM a podporilo ho.

               (79)

               Združenie Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. vo svojom stanovisku zo 6. februára 2014 rozviedlo, že VDM patrí k inštitúciám, ktorým sa v Bádensku-Württembersku poskytovali prostriedky z poplatku. Všetky inštitúcie uvedené v stanovisku vykonávali opatrenia v prospech mliekarenského odvetvia v súlade s § 22 zákona o mlieku a tukoch. Prideľovanie prostriedkov z poplatku bolo obmedzené na mieru, ktorá bola potrebná na vykonanie opatrení.

               (80)

               Organizácia Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. vo svojom stanovisku z 10. februára 2014 predniesla rovnaké argumenty, aké už poskytlo Nemecko vo svojom stanovisku z 20. septembra 2013.

               (81)

               Združenie Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg e.V. sa vo svojom stanovisku zo 6. februára 2014 stotožnilo s objasneniami združenia Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. (pozri odôvodnenie 79).

               (82)

               Združenie Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen е. V. (LVN) sa vo svojom liste zo 7. februára 2014 nevyjadrilo priamo k príspevkom poskytnutým združeniu VDM, zásadne však odmietlo, že by čiastkové opatrenia podľa ZMT predstavovali pomoc.

               (83)

               LVN konkrétne uviedlo, že opatrenia financované z prostriedkov z poplatku za mlieko nezaťažujú štátny rozpočet, štát nemôže disponovať prostriedkami z poplatku za mlieko, ani nemôže rozhodovať o výške poplatku či o obsahu opatrení. Sporné príspevky teda nemožno pripísať štátu. Ďalej štát ani nekontroluje výšku príspevkov, ani nie je na organizačnej úrovni zapojený do fungovania LVN.

               (84)

               Takisto uviedlo, že LVN nekontrolujú štátne orgány, ale poľnohospodárska komora Landwirtschaftskammer Hannover, ktorá je samoregulačným orgánom verejného práva, a teda nie je orgánom bezprostrednej štátnej správy.

               (85)

               V doplňujúcom stanovisku z 8. júla 2014 LVN odkázalo okrem iného na rozhodnutie Komisie vo veci Val'Hor (13). V ňom Komisia uznala, že ani na základe právomoci štátu uznať odvetvovú organizáciu, ani na základe jeho regulačnej podpory pri vyberaní „príspevkov“ v danom odvetví (v danom prípade prostredníctvom možnosti vyhlásenia všeobecnej platnosti kolektívnej dohody) nemožno dospieť k záveru, že opatrenia, ktoré vykonali odvetvové organizácie, možno pripísať štátu. Otázka, či štátna účasť na parafiškálnom systéme financovania vedie k tomu, že výhody možno pripísať štátu ako „štátna pomoc“, závisí od okolností jednotlivých prípadov a celkového posúdenia vypracovaného na tomto základe. Na preskúmanie otázky, či ide v konkrétnom prípade o štátnu pomoc, sú smerodajné predovšetkým tieto aspekty zostavené v judikatúre:

                           —

                           Kto rozhoduje o vyberaní prostriedkov a ich využití?

                           —

                           Ak rozhoduje súkromnoprávna organizácia, ako je upravený vplyv štátu?

                           —

                           Z akých prostriedkov sa príspevky financujú?

                           —

                           Aký druh opatrení sa financuje?

                           —

                           Od koho sa prostriedky vyberajú?

                           —

                           Kto opatrenie iniciuje?

               (86)

               Právny zástupca LVN preskúmal právny stav v ďalších spolkových krajinách, pričom dospel k záveru, že indície existencie štátnej pomoci zostavené v judikatúre EÚ nie sú splnené, čo znamená, že ZMT sa musí uprieť charakter pomoci.

               (87)

               Podľa LVN rozhodujú o výbere poplatku od mliekarní smerodajnou mierou krajinské združenia. Podľa § 22 ods. 1 prvej vety ZMT možno poplatky vyberať len po dohode s krajinskými združeniami. Podľa § 22 ods. 1 druhej vety ZMT je na zvýšenie poplatku potrebná žiadosť krajinského združenia.

               (88)

               Modality poplatku a jeho výška sú v spolkových krajinách Dolné Sasko a Durínsko stanovené vo výnosoch o vyberaní poplatku (VVP), ktoré boli prijaté „po dohode“ s príslušným krajinským združením.

               (89)

               Jednotlivé krajinské združenia okrem toho riadia využívanie prostriedkov z poplatku, ktoré sa musia spravovať oddelene (pozri § 22 ods. 3 prvú vetu ZMT), v dôsledku čoho sa poplatok často uhrádza na osobitný účet príslušného krajinského združenia (pozri napr. § 3 ods. 1 durínskeho VVP). Krajinské združenia na základe vlastnej odbornej zodpovednosti vypracúvajú návrhy na využitie prostriedkov. V Durínsku sa tak deje napríklad na základe žiadostí, ktoré krajinskému združeniu Landesvereinigung Thüringer Milch (LVTM) predkladajú jeho členovia (pozri bod 6.3 durínskeho pracovného predpisu).

               (90)

               Návrhy využitia, ktoré vypracovali krajinské združenia, síce štátna inštitúcia „stanovuje“ (v Dolnom Sasku podľa bodu 6.2 predpisu o príspevkoch a v Durínsku podľa § 4 durínskeho VVP) alebo „povoľuje“ resp. „schvaľuje“ (v Severnom Porýní-Vestfálsku a Bavorsku). To však ešte neznamená, že by štát v tomto ohľade mal určujúci vplyv: pravidlom štátneho „preskúmania“ sú len ustanovenia v § 22 ods. 2 ZMT. To znamená, že rovnako ako vo veci Doux Elevage (14), sa príslušnými právnymi úpravami štátnym inštitúciám neudeľuje právomoc riadiť prideľovanie finančných prostriedkov, ani ho ovplyvňovať.

               (91)

               Prostriedky z poplatku sa vo všetkých členských štátoch využívajú v súlade s návrhmi na využitie, ktoré vypracúvajú krajinské združenia. Už z tejto skutočnosti je zrejmé (bez ohľadu na konkrétnu právnu úpravu), že štátu nemožno pripísať prostriedky z poplatkov (15).

               (92)

               Podľa LVN majú jednotlivé krajinské združenia čisto občianskoprávny štatút. Ako vyplýva zo stanov krajinských združení, ich úlohou je zastupovať záujmy svojich členov, ktorí sú výlučne predstaviteľmi mliekarenského odvetvia (vrátane zástupcov spotrebiteľov).

               (93)

               Podľa § 14 ZMT sú krajinské združenia „dobrovoľné“ združenia hospodárskych kruhov vyvíjajúcich činnosť v mliekarenskom odvetví a spotrebiteľov s cieľom spoločne zastupovať svoje hospodárske záujmy.

               (94)

               Krajinské združenia sa líšia od profesijného združenia optikov Hoofdbedrijfschap Ambachte, ktorý bol predmetom sporu vo veci Pearle a ktorému bola zverená úloha vyberať a vynakladať povinný odvod na reklamné opatrenia. Toto profesijné združenie optikov síce malo verejnoprávny štatút, Súdny dvor však odmietol, že by išlo v jeho prípade o poskytovanie pomoci, pretože reklamné opatrenia sa nefinancovali z prostriedkov, ktoré by sa boli dali k dispozícii štátnym inštitúciám, ale z odvodov vyberaných od podnikov v danom sektore (16).

               (95)

               Krajinské združenia ako inštitúcie s rozhodujúcou úlohou pri vyberaní a využívaní poplatku za mlieko sa líšia aj od poľnohospodárskych výborov vo veci Plans de Campagne, ktoré sa nepodieľali na určovaní opatrení a nemali ani príležitosť konať pri uplatňovaní opatrení (17).

               (96)

               Krajinské združenia sú neštátne, čisto súkromné inštitúcie, ktoré vo vlastnej zodpovednosti určujú poplatok za mlieko a jeho využívanie.

               (97)

               Ďalej nie je zvýhodnenie mliekarenského odvetvia spojené so zaťažením štátneho rozpočtu, pretože poplatok za mlieko sa vyberá od predstaviteľov daného sektora, čo znamená, že selektívne „zvýhodnenie“ vyrovnáva selektívne zaťaženie. V dôsledku toho ani nedochádza k účinku zvýhodnenia, ani k narušeniu hospodárskej súťaže, pretože „výhody“ mliekarní a výrobcov mlieka úplne vyrovnáva záťaž, ktorú poplatok predstavuje.

               (98)

               Vo veci Vent de Colère Súdny dvor určil štátny charakter systému odvodov o. i. preto, lebo záťaž nevyrovnávali už len odvody zástupcov daného hospodárskeho odvetvia (v danom prípade: energetika), ako to bolo v prípade skorších právnych predpisov, ale po zmene zákona aj odvody všetkých odberateľov energie s bydliskom v danej krajine (18).

               (99)

               Ďalej LVN tvrdí, že nejde o pomoc v prípade „kolektívne zameraných opatrení“, ktoré sa vykonávajú v záujme určitého sektora a financujú sa z príspevkov vyberaných od zástupcov daného odvetvia.

               (100)

               Všetky sporné opatrenia slúžia na podporu „produktu mlieko“, a teda kolektívnemu záujmu sektora mlieka a mliečnych výrobkov. Zároveň tieto opatrenia slúžia čiastočne aj na ochranu záujmov spotrebiteľov, keďže tieto dva účely nemožno z dôvodu zhody záujmov oddeliť.

               (101)

               Úloha štátu je obmedzená na poskytovanie zákonného vyrovnávacieho mechanizmu v podobe ZMT, ktorým sa zabezpečuje, aby predstavitelia mliekarenského odvetvia, ktorí z dôvodu povahy opatrení vykonaných v záujme „produktu mlieko“ z týchto opatrení profitujú, odvádzali zodpovedajúci príspevok na náklady. Štát teda rovnako ako vo veciach Pearle, Doux Elevages a VaľHor funguje len ako nástroj na stanovenie záväznosti vyrovnávacieho mechanizmu, ktorý inicioval súkromný sektor, a teda zabezpečenie spravodlivého rozloženia zaťaženia (19).

               (102)

               Iniciatíva za poplatok vychádza od krajinských združení, a teda od súkromného sektora. Podľa § 22 ZMT sa poplatok vyberá len „po dohode“ s krajinskými združeniami. Krajinské združenia samotné takisto nie sú produktom štátnych predpisov, ale „dobrovoľné“ združenia predstaviteľov mliekarenského odvetvia (§ 14 ZMT). Názorne zdokumentovaná je situácia v spolkovej krajine Durínsko, v ktorej sa krajinské združenie uznalo až v roku 1999. Príslušné ministerstvo na žiadosť zväzu poľnohospodárov Thüringer Bauernverband „podnietilo potrebné formálne administratívne kroky“, aby sa poplatok od mliekarní a stredísk zberu mlieka mohol začať vyberať. Z tejto skutočnosti možno induktívne dospieť k záveru, že poplatok za mlieko je vyrovnávací mechanizmus výlučne súkromného sektora, pri ktorom štát funguje len ako nástroj na stanovenie záväznosti povinnosti uhrádzať poplatok (20).

               (103)

               LVN zostavilo prehľad spoločných znakov a rozdielov právnych sporov a ZMT.

               (104)

               Vo veci VaľHor (rozhodnutie 2014/416/EÚ) (výsledok: nejde o pomoc), rovnako ako pri poplatku za mlieko, prostriedky vyberá a poskytuje v podstate štátom uznaná súkromná a dobrovoľne vytvorená odvetvová organizácia, z príspevkov zástupcov sektora sa financujú kolektívne zamerané opatrenia v prospech sektora, v zákone stanovená možnosť uznania súkromnej odvetvovej organizácie štátom nevedie ako taká k predpokladu kontroly zo strany štátu, štát nemôže súvisiace finančné prostriedky v skutočnosti poskytnúť ako podporu určitým podnikom a odvetvová organizácia sama rozhoduje o využití prostriedkov.

               (105)

               Vo veci Vent de Colère (C-262/12) (výsledok: ide o pomoc), na rozdiel od poplatku za mlieko, sa výška odvodu určuje jednostranne v ministerskej vyhláške bez zasahovania súkromného sektora, existuje štátna záruka, prostriedky spravuje verejná inštitúcia a existujú štátne mechanizmy sankcií.

               (106)

               Vo veci Doux Elevage (C-677/11) (výsledok: nejde o pomoc), rovnako ako pri poplatku za mlieko, prostriedky vyberá a poskytuje v podstate štátnom uznaná súkromná a dobrovoľne vytvorená odvetvová organizácia, v zákone stanovená možnosť uznania súkromnej odvetvovej organizácie štátom nevedie ako taká k predpokladu kontroly zo strany štátu, prostriedky pochádzajú v plnej miere z príspevkov vyberaných od hospodárskych subjektov, štát nemôže súvisiace finančné prostriedky v skutočnosti poskytnúť ako podporu určitým podnikom a odvetvová organizácia sama rozhoduje o využití prostriedkov.

               (107)

               Vo veci Plans de Compagne (T-139/09) (výsledok: ide o pomoc), na rozdiel od poplatku za mlieko, o výške príspevkov rozhoduje inštitúcia, zdroj príjmov sa dopĺňa zo štátnych prostriedkov, opatrenia určuje štát (pečiatka štátnych kontrolórov atď.), na čom sa nepodieľajú výbory hospodárskeho odvetvia, ktoré nemajú ani príležitosť konať pri uplatňovaní opatrení, a ministerský delegát sa zúčastňuje na zasadnutiach výborov.

               (108)

               Vo veci Pearle (C-345/02) (výsledok: nejde o pomoc), rovnako ako pri poplatku za mlieko, sa prostriedky využívajú výlučne na účely daného hospodárskeho odvetvia, združenie určitého hospodárskeho odvetvia požiadalo verejnú inštitúciu o výber príspevkov s cieľom vykonať určité opatrenia v prospech daného hospodárskeho odvetvia a na rozdiel od poplatku za mlieko je do výberu a vynakladania povinného odvodu rozhodujúcou mierou zapojené verejnoprávne (a nie súkromné) profesijné združenie, čo znamená, že vec Pearle sa javí problematickejšia než predmetný poplatok za mlieko.

      Stanovisko Nemecka z 3. decembra 2014

               (109)

               Nemecko sa spočiatku nevyjadrilo k stanoviskám, ktoré zainteresované strany predložili vo februári 2014. V súvislosti s doplňujúcim stanoviskom LVN z 8. júla 2014 Nemecko predložilo svoje doplňujúce stanovisko listom z 3. decembra 2014:

               (110)

               Dotknuté spolkové krajiny sa vo svojich vysvetleniach v rámci postupu preskúmania poplatku za mlieko podľa ZMT pôvodne zamerali na dva hlavné body, a to jednak pri dokazovaní súladu vykonávaných opatrení s vecnými ustanoveniami právnych predpisov o pomoci (predovšetkým vzhľadom na zlučiteľnosť opatrení s ustanoveniami nariadenia o oslobodení od povinností v oblasti poľnohospodárstva a s príslušným uplatniteľným rámcom v oblasti poľnohospodárstva), a jednak pri skutkovej podstate na otázku, či možno konštatovať výhody vyplývajúce z pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

               (111)

               Stanovisko LVN z 8. júla 2014, ako aj aktuálna prax prijímania rozhodnutí na pôde súdov EÚ a Európskej komisie boli podnetom pre poskytnutie doplňujúcich zásadných objasnení otázky, či je v tomto prípade vôbec splnená skutková podstata štátnej pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, a konkrétne znak skutkovej podstaty „pomoc poskytovaná […] zo štátnych prostriedkov“.

               (112)

               Na základe stanoviska LVN z 8. júla 2014 i prehľadu uvedených rozsudkov je možné minimálne spochybniť, či v tomto prípade je splnený znak skutkovej podstaty „pomoc poskytovaná […] zo štátnych prostriedkov“, a teda vyberanie a využívanie poplatku za mlieko nepredstavuje štátnu pomoc. Tento záver možno odôvodniť týmito úvahami:

               (113)

               Ako vyplýva z veci Val'Hor (rozhodnutie 2014/416/EÚ) a veci Doux Élevage (C-677/11), pri opatreniach, ktoré financujú a vykonávajú súkromné odvetvové organizácie, nejde o štátnu pomoc. Krajinské združenia v oblasti mlieka v jednotlivých spolkových krajinách sú organizácie, ktoré možno považovať za porovnateľné s organizáciami uvedenými v citovaných rozsudkoch. Štátne inštitúcie nikdy neboli členmi týchto krajinských združení. Na zasadnutiach sa zúčastňujú len bez hlasovacieho práva, ako externí hostia. Účasťou štátnych inštitúcií na vykonávaní poplatku za mlieko, resp. dozore nad dodržiavaním právnych podmienok stanovených v ZMT, nie je dotknuté postavenie krajinských združení ako rozhodujúcich inštitúcií pre výber opatrení.

               (114)

               Krajinské združenia fakticky riadia príjmy z poplatku a určujú spôsob ich využitia. Neexistuje fakticky žiadny vplyv štátu z dôvodu „preskúmania“ resp. „stanovenia“ návrhov krajinských združení, pretože tieto úkony sa vykonávajú len v rámci § 22 ods. 2 ZMT a ich účelom je preskúmať, či sú dodržané ustanovenia § 22 ZMT. Prostriedky z poplatku sa využívajú podľa návrhov krajinských združení, čo podľa rozsudku Súdneho dvora zo 16. mája 2002 vo veci C-482/99 Stardust Marine jednoznačne protirečí tomu, že by išlo o štátne prostriedky.

               (115)

               Krajinské združenia sú čisto súkromnými organizáciami. Táto skutočnosť, ako aj zistenie, že krajinské združenia riadia poplatok za mlieko i jeho využitie hovoria rozhodujúcou mierou v prospech toho, aby sa poplatok za mlieko, rovnako ako v uvedených veciach, nekategorizoval ako štátna pomoc.

               (116)

               Proti domnienke, že ide o štátnu pomoc, ďalej svedčí skutočnosť, že prostriedky z poplatku za mlieko sú čisto súkromné prostriedky. Ide o financie pochádzajúce z majetku súkromných podnikov, ktoré sú povinné odvádzať predmetný odvod. Pri poplatku za mlieko štát neposkytuje dotácie ani nepreberá záruky, na rozdiel od vecí C-262/12 (Vent de Colère) a T-139/09 (Plans de Campagne), v ktorých sa z tohto dôvodu štátna pomoc skonštatovala.

               (117)

               Ďalej je poplatok za mlieko kolektívne zamerané opatrenie týkajúce sa celého sektora, čo je v súlade s aktuálnymi vecami [rozhodnutie 2014/416/EÚ (Val'Hor) a C-677/11 (Doux Élevage)] dôkazom, že nejde o štátnu pomoc.

               (118)

               Ďalej Nemecko vyjadrilo pochybnosti, či v tomto prípade ide o zvýhodnenie, ktoré je nevyhnutným predpokladom existencie pomoci. Dôvodom je skutočnosť, že zvýhodnenia pre mliekarne a výrobcov mlieka sú v plnej miere „neutralizované“ resp. vyrovnané v dôsledku poplatku, ktorý musia odvádzať mliekarne, a teda sprostredkovane aj výrobcovia mlieka. Na podporu takéhoto výkladu možno uviesť rozsudok Súdneho dvora z 19. decembra 2013 (C-262/12, Vent de Colère), v ktorom skutkovú podstatu štátnej pomoci uznal za splnenú práve preto, lebo finančné zaťaženie nespočívalo už len na predstaviteľoch sektora, ale aj na všetkých odberateľoch elektrickej energie na území daného štátu.

               (119)

               Z týchto skutočností (ktoré čiastočne vyplynuli z opätovného preskúmania systému poplatku za mlieko) a zo zachovania stanoviska dotknutých spolkových krajín možno dospieť k záveru, že existujú pochybnosti, či systém poplatku za mlieko predstavuje štátnu pomoc. Otázku, či ide o štátnu pomoc, a predovšetkým či je splnený znak skutkovej podstaty „pomoc poskytovaná […] zo štátnych prostriedkov“, musí zodpovedať Európska komisia.

         3.   POSÚDENIE

      Čiastkové opatrenia, ktoré nie sú štátnou pomocou

      Podpora vedeckých pracovníkov

               (120)

               Pokiaľ ide o podporu vedeckých pracovníkov (pozri odôvodnenie 61), Komisia konštatuje, že ide o podporu súkromných osôb. Ďalej Komisia vychádza z predpokladu, že títo vedeckí pracovníci sa zaoberali nezávislým vedeckým skúmaním a rozvojom v záujme prehĺbenia vedomostí a poznatkov v zmysle bodu 29 oznámenia Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci Európskej únie na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu (21). Komisia v tomto prípade konštatuje, že ide o činnosť nehospodárskeho rázu.

               (121)

               Podnikom v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ sú len osoby vyvíjajúce hospodársku činnosť. Z toho vyplýva, že podpora poskytnutá vedeckým pracovníkom v rámci tohto čiastkového opatrenia nie je štátnou pomocou v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

      Prednášky na vysokej škole Fachhochschule Hannover

               (122)

               Pokiaľ ide o prednášky zamestnancov VDM na pôde vysokej školy Fachhoschule Hannover (pozri odôvodnenie 62), Komisia konštatuje, že študijné odbory na verejných odborných vysokých školách spadajú do oblasti štátom organizovaného verejného vzdelávania.

               (123)

               Verejné vzdelávanie organizované v rámci vnútroštátneho systému vzdelávania, ktoré financuje štát a nad ktorým štát vykonáva dohľad, možno podľa judikatúry Únie pokladať za nehospodársku činnosť. V tejto súvislosti Súdny dvor skonštatoval, že „[…] zriadením a udržaním takéhoto systému verejného vzdelávania financovaného vo všeobecnosti z verejných zdrojov a nie žiakmi alebo ich rodičmi sa štát nezúčastňuje na odplatných činnostiach, ale plní svoju úlohu voči obyvateľom v sociálnej, kultúrnej a vzdelávacej oblasti (22).“

               (124)

               Predmetné prednášky sú súčasťou študijného programu verejnej odbornej vysokej školy. Verejné vzdelávanie, ktoré organizuje daná odborná vysoká škola, sa považuje za nehospodársku činnosť (pozri odôvodnenie 123). Pokiaľ ide o učiteľskú činnosť, Komisia vychádza z predpokladu, že ide o činnosť vo vedľajšom pracovnom pomere, a teda nejde o hospodársku činnosť (23). Ak nedochádza k vykonávaniu hospodárskej činnosti, je vylúčené, že by mohlo ísť o zvýhodnenie podniku v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Nejde teda o štátnu pomoc v zmysle uvedeného právneho predpisu.

      Čiastkové opatrenia, ktoré predstavujú štátnu pomoc

               (125)

               Podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ je akákoľvek štátna pomoc alebo pomoc poskytnutá zo štátnych zdrojov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo s ktorou je spojené riziko narušenia hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určité podniky alebo výrobné odvetvia, nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.

      Pomoc poskytovaná štátom alebo zo štátnych prostriedkov

               (126)

               Na základe poskytnutých informácií a predovšetkým stanovísk zainteresovaných strán a nemeckých orgánov je potrebné preskúmať, či predmetné prostriedky z poplatku za mlieko predstavujú štátne prostriedky v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

               (127)

               Podľa ustálenej judikatúry nie je vhodné rozlišovať medzi prípadmi, v ktorých pomoc poskytuje priamo štát a prípadmi, v ktorých pomoc poskytuje verejná alebo súkromná inštitúcia, ktorú daný štát na tento účel určil alebo zriadil (24). Na to, aby bolo možné poskytnuté výhody kategorizovať ako štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, musia byť po prvé poskytnuté priamo alebo nepriamo zo štátnych zdrojov a po druhé, musí byť možné ich pripísať štátu (25).

               (128)

               Vzhľadom na opatrenia opísané v odseku 2 tohto rozhodnutia možno konštatovať, že sa poskytuje podpora na základe právnych predpisov spolkových krajín, ktorých právny rámec tvorí ZMT.

               (129)

               Konkrétne sa v § 22 ods. 1 prvej vete ZMT stanovuje, že vlády spolkových krajín po dohode s krajinským združením alebo profesijnými organizáciami spoločne môžu vyberať od mliekarní, stredísk zberu mlieka alebo smotany poplatky vo výške do 0,1 centa za kilogram dodaného mlieka s cieľom podporovať mliekarenský priemysel. Podľa § 22 ods. 1 druhej vety ZMT môžu vlády spolkových krajín na žiadosť krajinského združenia alebo profesijnej organizácie spolu vyberať poplatky do výšky 0,2 centa za kilogram dodaného mlieka, ak poplatky stanovené v prvej vete nepostačujú na vykonávanie úloh.

               (130)

               Vlády spolkových krajín síce vyberajú poplatok za mlieko „po dohode“ (nem. „im Benehmen“) s jednotlivými krajinskými združeniami. Dohoda ale predstavuje jednoznačne slabšiu formu účasti než súhlas. „Súhlas“ (nem. „Einvernehmen“) znamená, že nevyhnutnou podmienkou vydania právneho aktu (na účely jeho zákonnosti) je súhlas inej inštitúcie (napr. zákonodarného orgánu, úradu), naproti čomu rozhodnutie, ktoré sa má prijať „po dohode“ s inou inštitúciou, v konečnom dôsledku nezávisí od odsúhlasenia touto inou inštitúciou. V nemeckom správnom práve existuje v určitých prípadoch takéto odstupňovanie podôb účasti (26). V § 22 ods. 1 prvej vete ZMT sa ako podoba účasti stanovuje dohoda, a preto prináleží právomoc vyberať poplatok, ako aj rozhodnutie o ňom len vládam spolkových krajín (27). Krajinské združenia sa naproti tomu „využívajú“ len na prípravu a technickú realizáciu opatrení, ktoré sa majú prijať podľa § 22 (§ 14 ods. 1 ZMT), a podliehajú pri tom dozoru najvyššieho orgánu spolkovej krajiny (§14 ods. 2 a 4 ZMT).

               (131)

               Právnym základom vyberania poplatku za mlieko v jednotlivých spolkových krajinách sú teda výnosy danej spolkovej krajiny, v ktorých sa upravujú podrobnosti výberu poplatku, jeho výška atď. (28). To znamená, že výber poplatku upravuje štát (v zastúpení vlády danej spolkovej krajiny). Ako sa uviedlo v odôvodnení 130, neprotirečí tomu ani skutočnosť, že sa výnosy vydávali po dohode s príslušným krajinským mliekarským združením.

               (132)

               V tomto prípade sa poplatok vyberá od súkromných podnikov. Príjmy z tohto poplatku plynú do príslušného rozpočtu spolkovej krajiny pred tým, ako sa použijú na financovanie rôznych podporných opatrení a podľa § 22 ods. 3 prvej vety ZMT sa v ňom majú spravovať oddelene. Podľa § 23 príslušných rozpočtových poriadkov (porov. odôvodnenie 19) možno výdavky a oprávnenia prevziať záväzok v prípade plnení v iných inštitúciách než v správe spolkovej krajiny naplánovať s cieľom splniť určité účely (príspevky) len vtedy, keď je splnenie týchto účelov prostredníctvom iných inštitúcii v záujme spolkovej krajiny, pričom bez príspevkov by nebolo možné alebo by nebolo možné v potrebnom rozsahu. Z tohto ustanovenia vyplýva štátny záujem na vykonaní opatrení. Skutočnosť, že v Durínsku sa splatné poplatky majú uhrádzať na zverenecký účet „Milchumlage“ (poplatok za mlieko) združenia Landesvereinigung Thüringer Milch e. V. (odôvodnenie 89, § 3 ods. 1 durínskeho VVP) nie je v protiklade s týmto štátnym záujmom. Dlžné poplatky a úroky sa aj v Durínsku vymáhajú podľa ustanovení daňového zákona a ich vykonávacích predpisov (§ 3 ods. 4 durínskeho VVP). Podstatou zvereneckého účtu navyše je, že majiteľ účtu nemôže podľa ľubovôle disponovať dostupnými prostriedkami, ale len v rámci platných právnych predpisov, ktoré v tomto prípade stanovil štát.

               (133)

               Komisia reaguje na argumenty, ktoré predostreli zainteresované strany a nemecké orgány a v tejto súvislosti konštatuje:

               (134)

               Vzhľadom na tvrdenie LVN, že o výbere poplatku od mliekarní rozhodujú smerodajnou mierou krajinské združenia (odôvodnenia 83 až 87 a 91), Komisia konštatuje, že spolková republika na základe § 22 ods. 1 ZMT (teda prostredníctvom zákona) splnomocnila vlády spolkových krajín vyberať poplatok za mlieko. V zákone sa ďalej stanovuje, že za bežných okolností môže poplatok za mlieko dosahovať výšku 0,1 centa za kilogram a že na žiadosť krajinského združenia alebo profesijnej organizácie vlády spolkových krajín spolu môžu zvýšiť poplatok až na 0,2 centov za kilogram dodaného mlieka.

               (135)

               Ďalej sa v § 22 ods. 2 bodoch 1 až 6 ZMT stanovuje, na aké účely možno využiť prostriedky z poplatku na mlieko.

               (136)

               Podľa § 22 ods. 3 vety 3 ZMT sa krajinské združenia alebo profesijné organizácie majú pred využitím prostriedkov iba vypočuť.

               (137)

               Z toho vyplýva, že štát (na úrovni spolkovej republiky) krajinským združeniam síce určité právo účasti vyhradil, ale zároveň stanovil jednoznačný právny rámec pri určovaní výšky poplatku za mlieko a využívaní prostriedkov, pričom rozhodnutia v tejto oblasti v konečnom dôsledku prináležia vládam jednotlivých spolkových krajín (alebo v prípade delegovania najvyšším orgánom spolkovej krajiny). Preto napríklad nie je možné zvýšiť sadzbu poplatku na žiadosť krajinského združenia na viac než 0,2 centov za kilogram, ani využiť prostriedky na iné účely než účely uvedené v § 22 ods. 2 bodoch 1 až 6 ZMT. Navyše povinnosť vypočuť strany pri otázke využitia prostriedkov (§ 22 ods. 3 veta 3 ZMT) nijakým spôsobom nezahŕňa povinnosť riadiť sa stanoviskom vypočutej strany. Konečné rozhodnutie o využití prostriedkov prináleží jednotlivým orgánom spolkových krajín, to znamená štátu.

               (138)

               V tom spočíva zásadný rozdiel oproti veci Doux Elevage, na ktorú sa odvolalo združenie LVN. Štát reguluje vyberanie poplatku za mlieko a zodpovedajúce využívanie prostriedkov na dvojakej úrovni: na úrovni spolkovej republiky a na úrovni jednotlivých spolkových krajín. V Nemecku zákonodarca nielen stanovil právomoc vlád spolkových krajín vyberať poplatok, ale prostredníctvom spolkového zákona takisto obmedzil možnosť spolkových krajín prostriedky využívať. Krajinské združenia by nemohli ani prostredníctvom žiadosti vymôcť zmenu účelov pomoci stanovených v § 22 ods. 2 bodoch 1 až 6 ZMT. Takéto obmedzenie uvalené zo strany štátu nefigurovalo vo veciach Val'Hor a Doux Elevage uvedených v objasnení situácie.

               (139)

               ZMT nemožno chápať len ako prostriedok na presadzovanie čisto hospodárskych záujmov jednej odvetvovej organizácie. V jeho § 14 sa síce stanovuje, že v odvetvových organizáciách musia byť zastúpené profesijné organizácie poľnohospodárskeho sektora, mliekarní a obchodu s mliekom, ak o takúto účasť majú záujem, ale takisto musí byť v orgánoch združenia zabezpečené primerané zastúpenie spotrebiteľov. Prostredníctvom týchto ustanovení o účasti a zastúpení zákonodarca (t. j. štát) pri sledovaní všeobecne prospešných cieľov uvedených v ZMT zabezpečuje úplné zastupovanie všetkých záujmov, a nielen podporu hospodárskeho sektora.

               (140)

               Ciele financovania nestanovili a nezaviedli, na rozdiel od veci Doux Elevage, samotné odvetvové organizácie (29). Predovšetkým ciele určené v § 22 ods. 2 bode 1 [podpora a zachovanie akosti na základe predpisov prijatých podľa § 10 tohto zákona alebo § 37 zákona o mlieku z 31. júla 1930 (Ríšsky vestník I, s. 421)] a bode 2 (zlepšenie hygieny pri získavaní, dodávaní, úprave a spracovaní, ako aj odbyte mlieka a mliečnych výrobkov) vykazujú – na rozdiel od veci Doux Elevage – znaky, ktoré sú súčasťou politiky vytýčenej štátnymi orgánmi (30) a súvisia s výsostnými úlohami, ktoré podľa § 14 ods. 3 ZMT a priori nemožno preniesť na inú stranu. Pokiaľ sa Nemecko v predmetnom prípade odvoláva na § 22 ods. 2 č. 6 ZMT, tak zo samotného znenia zákona vyplýva, že ide o úlohy „prenesené na základe zákona o mlieku a tukoch“ (a teda nie o úlohy, ktoré určilo samotné VDM).

               (141)

               Takisto na rozdiel od veci Doux Elevage sa v prípade neodvedenia splatného poplatku za mlieko na jeho vymáhanie nevyužíva bežné občianske alebo obchodné súdne konanie (31). V 23 ods. 2 ZMT sa totiž stanovuje, že vymáhanie poplatkov sa môže odohrávať podľa ustanovení daňového zákona a jeho vykonávacích predpisov. Dotknuté spolkové krajiny v príslušných výnosoch o výbere poplatku za mlieko stanovili zodpovedajúce vymáhanie podľa ustanovení daňového zákona a ich vykonávacích predpisov (32). Daňový zákon je v nemeckom právnom systéme súčasťou verejného práva. Verejnoprávne požiadavky sa v Nemecku vykonávajú administratívnou cestou, občianskoprávne naproti tomu súdnou cestou. Administratívna cesta je efektívnejším spôsobom presadenia právnych predpisov než súdna cesta, pretože verejný sektor si môže prostredníctvom vydania správneho aktu sám udeliť vykonávaciu právomoc (33), ktorá sa pri občianskoprávnych požiadavkách musí najprv vysúdiť (34). Z toho vyplýva, že štát má záujem na účinnom a úplnom výbere (a prípadne vymáhaní) splatných poplatkov, aby sa zabezpečilo včasné dosiahnutie štátnych cieľov financovaných z prostriedkov z poplatku.

               (142)

               Táto skutočnosť vyvracia tvrdenie LVN, že prostriedky z poplatku za mlieko nepredstavujú štátne prostriedky v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

               (143)

               Z toho vyplýva, že predmetné príjmy z poplatku treba chápať ako prostriedky pod kontrolou verejnej moci (35) a že opatrenia financované z prostriedkov z poplatku za mlieko boli schválené zo štátnych prostriedkov a možno ich pripísať štátu.

      Selektívne výhody/podniky

               (144)

               Združenie VDM je inštitúcia vykonávajúca služby, z ktorých profitujú podniky mliekarenského odvetvia, predovšetkým mliekarne.

               (145)

               Nemecko a VDM popierajú, že by združenie ponúkalo služby na trhu ako podnik. Predovšetkým sa odvolávajú na činnosť VDM ako činnosť združenia, ktorá sa podľa judikatúry ako podnikateľská činnosť kategorizovala len vo výnimočných prípadoch (pozri odôvodnenia 39 a 49).

               (146)

               Nemecko uvádza rozsudok T-193/02 vo veci Piau proti Komisii, v ktorom súd skonštatoval, že isté združenie (konkrétne FIFA) vykonáva hospodársku činnosť. Naproti tomu Nemecko nedokázalo uviesť žiadnu judikatúru, v ktorej by sa bol výslovne skonštatoval opak, teda že združenie (nevyhnutne) nevykonáva žiadnu hospodársku činnosť, resp. že na činnosť združenia ako takú sa nevzťahuje kontrola, či nejde o štátnu pomoc.

               (147)

               Skutočnosť, že VDM vykonáva činnosti v záujme a v prospech svojich členov, je nesporná. Toto konštatovanie zodpovedá tomu, ako svoju úlohu vníma samotné VDM, ako vyplýva z vyjadrení na jeho webovom sídle k téme jeho okruhu činností, napr.: „VDM zastupuje na pôde IDF záujmy mliekarenského odvetvia“, „zohľadňovanie a podpora záujmov mliekarenského odvetvia“, „zastupovanie záujmov pri zákonodarných postupoch voči ministerstvám“. Aj LVN preto vychádza z predpokladu, že všetky sporné opatrenia slúžia na podporu iniciatívy „produkt mlieko“, a teda kolektívnemu záujmu sektora mlieka a mliečnych výrobkov (pozri odôvodnenia 99 a 100).

               (148)

               Komisia naďalej zastáva názor, že jednotlivé činnosti VDM vykazujú známky toho, že ide o poskytovanie služieb. Prospech z týchto činností majú mliekarne v spolkových krajinách, ktoré vyberajú poplatky za mlieko.

               (149)

               Viaceré činnosti, ktoré VDM uvádza na svojom webovom sídle, vykazujú známky toho, že ide o poskytovanie služieb v tom zmysle, že sa nimi sleduje cieľ zastupovať záujmy dotknutých mliekarní a výrobcov mlieka voči nemeckým orgánom, zákonodarcovi a na pôde medzinárodných grémií (36).

               (150)

               Takéto služby sú v prospech dotknutých mliekarní, pričom ich podporujú pri vykonávaní ich hlavnej podnikateľskej činnosti (výroba a predaj mlieka a mliečnych výrobkov), ktorá je bezpochyby hospodárskou činnosťou.

               (151)

               VDM svoje činnosti („poskytovanie poradenstva štátnym inštitúciám“, „účasť na postupoch normalizácie a štandardizácie“, ako aj „všeobecné sprostredkúvanie informácií“) vykonáva v záujme a z poverenia svojich členov, pričom tieto činnosti priamo súvisia s ich hospodárskou činnosťou a odbremeňujú mliekarne od nutnosti samy prevziať iniciatívu (a zabezpečiť na tento účel potrebné zdroje) a vytvoriť (trhové) prostredie priaznivé pre vlastný odbyt. Členmi VDM sú okrem iných aj združenia Milchindustrie-Verband e.V. (MIV) a Deutscher Bauernverband e.V. (DBV). Členmi združenia MIV sú zasa len nemecké mliekarne vrátane mliekarní, ktoré sa nachádzajú v spolkových krajinách vyberajúcich poplatok za mlieko a ktorých sa týka toto rozhodnutie.

               (152)

               „Poskytovanie poradenstva štátnym inštitúciám“ a „účasť na postupoch normalizácie a štandardizácie“ pritom predstavujú zastupovanie záujmov v politickom procese, ktoré je zamerané na rôzne kanály formovania vôle (zákonodarstvo, technická normalizácia atď.). V konečnom dôsledku tak dochádza k ovplyvňovaniu právnych rámcových podmienok vlastnej výrobnej a odbytovej činnosti. Takisto majú dotknuté mliekarne prospech z opatrenia „všeobecné sprostredkúvanie informácií“, pretože je zamerané na objasňovanie výhod produktu mlieko, a tým na podporu odbytu.

               (153)

               Tvrdenie VDM, že obsahom jeho činnosti je „oznamovanie demokratickej mienkotvorby v rámci člensky organizovaného VDM pri zákonodarných postupoch“ nie je v protiklade s týmto konštatovaním. VDM totiž nezastupuje záujmy verejnosti, ale záujmy svojich členov, a to s cieľom vniesť uhol pohľadu mliekarenského sektora do zákonodarného procesu a normalizačných postupov a tie dokonca ovplyvňovať.

               (154)

               Pokiaľ ide o činnosť „normalizácia a štandardizácia“, VDM objasnilo, že je v zastúpení za celé mliekarenské odvetvie zodpovedné za normalizáciu a štandardizáciu na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni v spolupráci s príslušnými normalizačnými organizáciami, ako sú ISO, IDF, CEN a DIN (pozri odôvodnenie 53).

               (155)

               Komisia v tejto súvislosti konštatuje, že za normalizáciu a štandardizáciu sú v prvom rade zodpovedné uvedené normalizačné organizácie. VDM v postupe normalizácie nepôsobí ako neutrálna strana (nemá postavenie nezávislého poradcu), ale vnáša doň uhol pohľadu mliekarenského odvetvia.

               (156)

               Aj v tejto súvislosti dospela Komisia k záveru, že VDM ako súkromné združenie ponúka služby. Strany, ktoré z týchto služieb majú prospech, keď aj nie sú priamymi príjemcami služieb, sú opäť mliekarne v dotknutých spolkových krajinách (t. j. členovia združení, ktoré sú zas členmi VDM), ktorých záujmy VDM zastupuje voči normalizačným organizáciám.

               (157)

               Aj poskytovanie všeobecných informácií (pozri odôvodnenia 59 a 60) predstavuje poskytovanie služby. Či ide o všeobecné alebo konkrétne informácie nie je rozhodujúce pre skutočnosť, že takéto sprostredkúvanie informácií podporuje hospodársku činnosť mliekarenského odvetvia.

               (158)

               Predmetné služby, ktoré VDM poskytuje, vytvárajú selektívne výhody pre určité podniky, a to konkrétne podniky hospodárskeho odvetvia spracovania a odbytu mlieka v spolkových krajinách, ktoré vyberajú poplatok za mlieko. Komisia v tomto aspekte nesúhlasí so stanoviskom VDM, ktoré tvrdí, že ako zastrešujúce združenie zastupuje záujmy verejnosti. Komisia činnosti VDM naopak vníma ako zastupovanie záujmov konkrétneho odvetvia v prospech mliekarní, ktoré sú prostredníctvom svojich združení jeho členmi v dotknutých spolkových krajinách.

      Narušenie hospodárskej súťaže a ovplyvnenie obchodu

               (159)

               V súlade s judikatúrou Súdneho dvora posilnenie konkurenčnej pozície podniku po poskytnutí štátnej pomoci vo všeobecnosti svedčí o narušení hospodárskej súťaže vo vzťahu k ostatným konkurenčným podnikom, ktoré by nezískali túto pomoc (37). Každá pomoc pre podnik vyvíjajúci činnosť na určitom trhu, na ktorom sa odohráva obchod v rámci Únie, môže mať negatívny vplyv na obchod medzi členskými štátmi (38), a to dokonca aj vtedy, keď sa zvýhodnené podniky samy na obchode v rámci Spoločenstva nepodieľajú (39). V období 2001 – 2012 zaznamenal obchod s poľnohospodárskymi výrobkami v rámci Únie nezanedbateľný objem. Napríklad dovoz výrobkov položky 0401 kombinovanej nomenklatúry (Mlieko a smotana, nezahustené ani neobsahujúce pridaný cukor ani ostatné sladidlá) (40) do Nemecka v rámci Spoločenstva predstavoval v roku 2011 hodnotu 1 200 mil. EUR a ich vývoz 957 mil. EUR (41).

               (160)

               Opatrenia posudzované v tomto rozhodnutí slúžia na podporu činností poľnohospodárskeho sektora. Konkrétne ide o činnosť mliekarní. Obchod s výrobkami mliekarní sa odohráva v rámci Únie, ako sa opísalo v predchádzajúcich častiach textu. Komisia preto zastáva názor, že predmetné opatrenia môžu negatívnym spôsobom ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.

               (161)

               Vzhľadom na rozsiahly obchod s mliečnymi výrobkami preto možno vychádzať z predpokladu, že predmetné čiastkové opatrenia vedú k narušeniu hospodárskej súťaže alebo predstavujú hrozbu narušenia hospodárskej súťaže a negatívnym spôsobom ovplyvňujú obchod medzi členskými štátmi.

      Existujúca pomoc/nová pomoc

               (162)

               Podľa článku 108 ods. 1 ZFEÚ musí Komisia v spolupráci s členskými štátmi existujúcu pomoc priebežne skúmať. Na tento účel môže od členských štátov požadovať všetky informácie potrebné na preskúmanie existujúcich schém pomoci a prípadne navrhnúť účelné opatrenia.

               (163)

               Podľa článku 1 písm. b) bodu i) nariadenia (ES) č. 659/1999 sa pojmom „existujúca pomoc“ označuje všetka pomoc, ktorá existovala pred vstúpením zmluvy do platnosti v príslušných členských štátoch a je uplatniteľná aj po jej vstúpení do platnosti.

               (164)

               Podľa článku 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 659/1999 má však každá úprava existujúcej pomoci za následok, že sa z nej stáva „nová pomoc“. Podľa článku 4 nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 (42) zmena existujúcej pomoci znamená „každú zmenu, okrem zmien čisto formálneho alebo administratívneho charakteru, ktoré nemôžu ovplyvniť posúdenie zlučiteľnosti opatrenia pomoci so spoločným trhom“.

               (165)

               Podľa judikatúry (43) sa pôvodná schéma pomoci zmení na novú pomoc len vtedy, keď sa zmena týka jej podstaty, o takúto podstatnú zmenu však nejde, keď je možné nový prvok jednoznačne oddeliť od pôvodnej schémy.

               (166)

               Podľa článku 108 ods. 3 sa všetky nové schémy pomoci musia Európskej komisii oznámiť v dostatočnom čase a nesmú sa začať vykonávať, kým ich Komisia nepovolila (doložka o povinnosti zdržať sa konania).

               (167)

               Podľa článku 1 písm. f) nariadenia (ES) č. 659/1999 je nová pomoc, ktorá sa zaviedla v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ, protiprávnou pomocou.

               (168)

               S výnimkou samotného ZMT (ktoré tvorí len právny rámec a normu splnomocnenia predmetných opatrení, ale nie ich právny základ) nemecké orgány nepostúpili žiadne informácie, ktoré by dokazovali existenciu právneho základu vydaného pred rokom 1958, ktorého pôvodný obsah by sa ešte uplatňoval v období, na ktoré je preskúmanie zamerané. To platí aj pri výnosoch o vyberaní poplatku, ktoré regulujú základ financovania predmetnej pomoci (napr. predpisy uplatniteľné v Bádensku-Württembersku pochádzajú z roku 2004 a predpisy uplatniteľné v Bavorsku z roku 2007, pozri odôvodnenia 21 a 22), a takisto pri rozpočtových poriadkoch spolkových krajín, ktoré tvoria právny základ využívania poplatku, pričom účel použitia musí byť v súlade len s rámcom § 22 ods. 2 ZMT. Na tomto základe potom orgány spolkovej krajiny v určitom rozpočtovom roku schvaľujú využitie prostriedkov prostredníctvom rozhodnutia o využití.

               (169)

               To znamená, že predmetné opatrenia predstavujú novú pomoc a vzťahovala sa na ne oznamovacia povinnosť podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ. Nemecko ale Komisiu o spornej schéme neupovedomilo, a preto je protiprávna (článok 1 písm. f) nariadenia 659/1999).

      Kontrola zlučiteľnosti s právnymi predpismi

      Uplatniteľné pravidlá

               (170)

               Podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ možno považovať pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí za zlučiteľnú s vnútorným trhom za predpokladu, že táto pomoc neovplyvní nepriaznivo podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom.

               (171)

               Podľa oznámenia Komisie o pravidlách posudzovania neoprávnenej štátnej pomoci (44) je potrebné posudzovať protiprávnu štátnu pomoc v zmysle článku 1 písm. f) nariadenia (ES) č. 659/1999 podľa pravidiel platných v čase poskytnutia pomoci.

               (172)

               Od 1. januára 2000 sa pre sektor poľnohospodárstva uplatňujú osobitné usmernenia. Pomoc, ktorá sa poskytovala od 28. novembra 2001 do 31. decembra 2006 (ďalej len „obdobie 2001–2006“), sa preveruje podľa usmernení na obdobie 2000 – 2006.

               (173)

               Pomoc, ktorá sa poskytovala od 1. januára 2007 (ďalej len „obdobie od roku 2007“), sa preveruje podľa usmernení na obdobie 2007 – 2013.

      Prvé čiastkové opatrenie (obdobie 2001 – 2006): „poradenstvo štátnym inštitúciám“ a „normalizácia a štandardizácia“

               (174)

               Pokiaľ ide o možnú zlučiteľnosť pomoci na podporu poradenskej činnosti voči štátnym inštitúciám (pozri odôvodnenia 51 a 52) a činnosti VDM pri normalizácii a štandardizácii (pozri odôvodnenia 53 až 58) s vnútorným trhom, VDM sa odvoláva na ustanovenia o poskytovaní technickej pomoci (odôvodnenia 67 a 68).

               (175)

               Poskytovanie technickej pomoci je predmetom časti 14 usmernení na obdobie 2000 – 2006. Podľa bodu 14.1 tretej zarážky usmernení na obdobie 2000 – 2006 možno zlučiteľnosť poplatku za poradenstvo s vnútorným trhom v zásade vziať do úvahy. Mliekarne sú podnikmi odvetvia spracovania a odbytu poľnohospodárskych výrobkov. Pomoc v prospech tohto odvetvia spadá okrem iného do rozsahu pôsobnosti usmernení na obdobie 2000 – 2006 (bod 2.1 usmernení na obdobie 2000 – 2006). Zmyslom a účelom ustanovenia v bode 14.3 tretej zarážky je určiť zlučiteľnosť s vnútorným trhom pri takej podpore, ktorá je priamo zameraná na zlepšenie poľnohospodárskych výrobkov prostredníctvom sprostredkovania poznatkov potrebných na tento účel. Poradenská služba, ktorú VDM poskytovalo, bola však určená štátnym inštitúciám. Členom VDM, medzi ktorých patria mliekarne v spolkových krajinách, ktoré vyberajú poplatok za mlieko, však plynuli len súvisiace výhody, čo znamená, že boli nepriamymi príjemcami pomoci. Komisia konštatuje, že predmetnú pomoc nemožno podľa časti 14 usmernení na obdobie 2000 – 2006 určiť ako zlučiteľnú s vnútorným trhom.

               (176)

               Podobne je aj činnosť VDM pri normalizácii a štandardizácii zameraná na poradenstvo pre štátne inštitúcie (resp. štátom uznané inštitúcie) a jej cieľom v konečnom dôsledku je zastupovať záujmy členov VDM. Normalizácia a štandardizácia spadajú pritom do okruhu úloh štátnych inštitúcií, ktoré (predovšetkým na medzinárodnej úrovni) zostavené normy a štandardy spravidla vykonávajú prostredníctvom zákonov alebo administratívnych postupov. Združenie ako VDM môže pri súvisiacich procesoch (rokovania na pôde medzinárodných grémií, zákonodarstvo) zastávať jedine úlohu poradcu. Z týchto dôvodov je zlučiteľnosť opatrenia s vnútorným trhom podľa časti 14 usmernení na obdobie 2000 – 2006 vylúčená.

               (177)

               Zlučiteľnosť s vnútorným trhom nemožno konštatovať ani na základe iných predpisov než tých, ktoré zainteresované strany uviedli (pričom sa Nemecko ani neodvolalo na iné predpisy o zlučiteľnosti). Komisia preto dospela k záveru, že pomoc poskytnutá v období 2001 – 2006 spracovateľským a odbytovým podnikom nie je zlučiteľná s vnútorným trhom.

      Prvé čiastkové opatrenie (obdobie od roku 2007): „poradenstvo štátnym inštitúciám“ a „normalizácia a štandardizácia“

               (178)

               Na obdobie od roku 2007 sa zmenili ustanovenia o zlučiteľnosti poskytovania technickej pomoci s vnútorným trhom.

               (179)

               Poskytovanie technickej pomoci je predmetom časti IV.K. usmernení na obdobie 2007– 2013. Pomoc plynula mliekarňam v spolkových krajinách, ktoré vyberajú poplatky za mlieko. Mliekarne sú podnikmi odvetvia spracovania a odbytu poľnohospodárskych výrobkov (pozri aj odôvodnenie 175).

               (180)

               Pokiaľ ide o zlučiteľnosť pomoci poskytovanej spracovateľským a odbytovým podnikom, dala by sa určiť na základe bodu 105 usmernení na obdobie 2007– 2013 v spojení s článkom 5 nariadenia Komisie (ES) č. 70/2001 (45). V období, odkedy nadobudlo účinnosť nariadenie Komisie (ES) č. 800/2008 (46) sa bod 105 chápe ako odkaz na články 26 a 27 uvedeného nariadenia.

               (181)

               Článok 5 nariadenia (ES) č. 70/2001 rovnako ako články 26 a 27 nariadenia (ES) č. 800/2008 sa vzťahujú na služby v podobe poskytovania poradenstva. V predmetnom prípade však podľa mliekarní nejde o poradenstvo, ale o zastupovanie záujmov (ako sa uvádza v aj odôvodneniach 175 až 177).

               (182)

               Zlučiteľnosť s vnútorným trhom nevyplýva ani z iných predpisov než tých, ktoré zainteresované strany uviedli (pričom sa Nemecko ani neodvolalo na iné predpisy o zlučiteľnosti). Preto nie sú činnosti VDM v oblastiach „poradenstvo štátnym inštitúciám“ a „normalizácia a štandardizácia“ v období 2007 – 2013 zlučiteľné s vnútorným trhom.

               (183)

               Komisia preto dospela k záveru, že pomoc poskytnutá v období od roku 2007 spracovateľským a odbytovým podnikom nie je zlučiteľná s vnútorným trhom.

      Druhé čiastkové opatrenie (obdobie 2001 – 2006): všeobecné sprostredkúvanie informácií

               (184)

               Zlučiteľnosť poskytnutej pomoci na všeobecné sprostredkúvanie informácií (odôvodnenia 59 a 60) by prípadne mohla vyplývať z ustanovení o poskytovaní technickej pomoci.

               (185)

               Ako sa uvádza v odôvodnení 175, poskytovanie technickej pomoci je predmetom časti 14 usmernení na obdobie 2000 – 2006.

               (186)

               Zodpovedajúca časť 14 sa vzťahuje okrem iného na pomoc v súvislosti s činnosťami spracovania a odbytu poľnohospodárskych výrobkov (pozri odôvodnenie 175).

               (187)

               Komisia vychádza z predpokladu, že opatrenie z dlhodobého hľadiska znamenalo prínos pre hospodársku konkurencieschopnosť odvetvia, pričom na podmienky hospodárskej súťaže malo len veľmi malý vplyv (bod 14.1 druhá veta usmernení na obdobie 2000 – 2006).

               (188)

               Pomoc sa poskytovala na pokrývanie nákladov na šírenie všeobecných informácií.

               (189)

               Náklady oprávnené na čerpanie technickej pomoci sú uvedené v piatich zarážkach bodku 14.1 usmernení na obdobie 2000 – 2006. Predmetné sprostredkúvanie informácií možno chápať ako opatrenie na šírenie nových metód v zmysle piatej uvedenej zarážky. Znenie piatej zarážky umožňuje široký výklad pojmu „šírenie nových metód“. Dodatok v znení „ako napríklad pilotné alebo demonštračné projekty v primeranom menšom rozmere“ sa nemá chápať ako obmedzenie, ale v súlade s formuláciou „ako napríklad“ ako uvedenie príkladu. Preto možno sprostredkúvanie všeobecných informácií, a predovšetkým uverejňovanie vedeckých poznatkov, ako aj všeobecných vecných informácií o mlieku vo všeobecne zrozumiteľnej podobe, chápať ako ekvivalent šírenia nových metód. Účelom ustanovenia o zlučiteľnosti v bode 14.1 bolo povoliť podporu takých opatrení, ktoré (ako je to v prípade predmetných opatrení) slúžia na informovanie príjemcov o nových technikách v rozmanitých oblastiach relevantných pre poľnohospodárstvo, ako sú napr. dobré poľnohospodárske postupy alebo ochrana zvierat pri chove mliečneho dobytka (odôvodnenie 59).

               (190)

               Komisia sa domnieva, že pomoc bola k dispozícii pre všetky „oprávnené“ fyzické a právnické osoby v dotknutej zemepisnej oblasti na základe objektívne zadefinovaných kritérií (bod 14.2 prvá veta usmernení na obdobie 2000 – 2006) t. j. že uvedené osoby mohli sprostredkúvanie informácií využívať bez obmedzení.

               (191)

               Nemecko potvrdilo, že celková suma pomoci poskytnutá v období 2001 – 2006 nepresiahla výšku 100 000 EUR na príjemcu počas troch rokov. V prípade, keď sa podnikom, ktoré spadali do rozsahu pojmu malé a stredné podniky podľa vymedzenia tohto pojmu (47), ako ho určila Komisia, poskytla suma vyššia než 100 000 EUR, najvyššia povolená sadzba pomoci nepresiahla 50 % oprávnených nákladov. Na účely výpočtu sumy pomoci sa ako príjemcovia pomoci určili tie osoby, ktoré takéto služby využili, t. j. mliekarne v spolkových krajinách vyberajúcich poplatok za mlieko.

               (192)

               Komisia dospela k záveru, že pomoc posudzovaná v tejto časti spĺňala príslušné podmienky usmernení na obdobie 2000 – 2006, a teda bola v období 2001 – 2006 zlučiteľná s vnútorným trhom.

      Druhé čiastkové opatrenie (obdobie od roku 2007): všeobecné sprostredkúvanie informácií

               (193)

               Rovnako ako aj v predchádzajúcom období možno na pomoc na činnosti všeobecného sprostredkúvania informácií vzťahovať ustanovenia o poskytovaní technickej pomoci.

               (194)

               Poskytovanie technickej pomoci je predmetom časti IV.K. usmernení na obdobie 2007– 2013. Pomoc plynula mliekarňam v spolkových krajinách, ktoré vyberajú poplatky za mlieko. Mliekarne sú podnikmi odvetvia spracovania a odbytu poľnohospodárskych výrobkov (pozri aj odôvodnenie 175).

               (195)

               V usmerneniach na obdobie 2007 – 2013 sa stanovuje, že Komisia v žiadnom prípade neschvaľuje pomoc pre veľké podniky (bod 106 usmernení na obdobie 2007 – 2013), čo znamená, že zlučiteľnosť pomoci pre veľké podniky s vnútorným trhom je vylúčená. Preskúmať sa musí, či je s vnútorným trhom zlučiteľná pomoc poskytnutá malým a stredným podnikom. V ďalšej časti je preto preskúmanie zlučiteľnosti obmedzené len na pomoc poskytnutú malým a stredným podnikom.

               (196)

               Pokiaľ ide o pomoc pre mliekarne (t. j. spracovateľské a odbytové podniky), v bode 105 usmernení na obdobie 2007 – 2013 sa uvádza odkaz na príslušné ustanovenia článku 5 nariadenia (ES) č. 70/2001. V období, odkedy nadobudlo účinnosť nariadenie (ES) č. 800/2008 sa tento predpis chápe ako odkaz na články 26 a 27 uvedeného nariadenia.

               (197)

               V žiadnom z uvedených ustanovení nariadenia (ES) č. 70/2001 a nariadenia (ES) č. 800/2008 sa neuvádza šírenie všeobecných informácií.

               (198)

               Komisia nevie ani o žiadnych iných právnych predpisoch Únie, v ktorých by sa stanovovala zlučiteľnosti takejto pomoci poskytovanej spracovateľským a odbytovým podnikom s vnútorným trhom (pričom sa Nemecko ani neodvolalo na iné predpisy o zlučiteľnosti).

               (199)

               Komisia dospela k záveru, že pomoc poskytnutá spracovateľským a odbytovým podnikom, teda mliekarňam, v období od roku 2007 nebola zlučiteľná s vnútorným trhom.

      Parafiškálne odvody

               (200)

               Štátna pomoc bola financovaná z parafiškálnych odvodov (pozri odôvodnenia 13 až 17), a preto musí Komisia preskúmať tak podporované opatrenia (teda pomoc), ako aj spôsob ich financovania. Ak je spôsob financovania pomoci, predovšetkým prostredníctvom povinných odvodov, pevnou súčasťou opatrení pomoci, musí Komisia pri preskúmaní opatrenia pomoci vziať do úvahy aj spôsob jej financovania (48).

               (201)

               Na to, aby bolo možné kategorizovať odvod alebo časť odvodu ako súčasť opatrenia pomoci, musí podľa príslušných vnútroštátnych predpisov medzi odvodom a pomocou nevyhnutne existovať povinný súvis s využitím v tom zmysle, že zdroj príjmov z odvodov sa musí nevyhnutne využiť na financovanie pomoci (49) a výška odvodu musí priamo súvisieť s výškou štátnej pomoci (50).

               (202)

               Tieto dve kritériá sa musia uplatniť na celé obdobie, ktoré je predmetom preskúmania.

               (203)

               Prvé kritérium je podľa všetkého splnené, pretože podľa § 22 ods. 1 ZMT majú spolkové krajiny možnosť vyberať predmetné parafiškálne odvody. Zároveň sa v § 22 ods. 2 a 2a ZMT stanovuje, aké opatrenia možno financovať z príjmov z poplatku. Komisia preto dospela k záveru, že príjmy z poplatku sú účelovo viazané a môžu sa použiť len na konkrétne uzákonené účely. V súvislosti s kladným rozhodnutím a týmto rozhodnutím Komisia zastáva názor, že prevažná časť podporných opatrení vykonaných v tomto rámci predstavuje štátnu pomoc. Navyše je z dôvodu účelovej viazanosti prostriedkov z poplatku vylúčené, že by sa využili na iné štátne úlohy, ktoré nie sú uvedené v § 22 ods. 2 a 2a ZMT.

               (204)

               Vzhľadom na otázku, či má výška poplatku priamy vplyv na výšku štátnej pomoci, je potrebné odvolať sa na § 22 ods. 3 ZMT, podľa ktorého sa príjmy z poplatku musia viesť oddelene a nesmú sa využiť na úhradu správnych nákladov spolkových krajín. Podľa informácií, ktoré poskytlo Nemecko, sa opatrenia posúdené v tomto rozhodnutí financujú len z prostriedkov z poplatku za mlieko a zo žiadnych iných štátnych prostriedkov. Komisia preto dospela k záveru, že výška odvodu má vskutku priamy vplyv na výšku štátnej pomoci.

               (205)

               Ak sú odvody súčasťou opatrenia pomoci, Komisia musí preskúmať, či nedochádza k diskriminácii medzi dovezenými a domácimi výrobkami (51) alebo medzi vyvezenými domácimi výrobkami a domácimi výrobkami uvádzanými na domáci trh (52).

               (206)

               Poplatok za mlieko sa nevyberá v prípade dovozu. V dôsledku toho opatrenia pomoci v rámci ZMT znevýhodňujú výrobky, ktoré nepochádzajú z dovozu.

               (207)

               Navyše by sa poplatok za mlieko mohol chápať ako diskriminujúci domáci výber odvodov, ktorý je v rozpore s článkom 110 ZFEÚ, a to v prípade, keď je poplatok za mlieko v miere zodpovedajúcej povinnosti odvádzať ho za tovar vyrobený a spracovaný v domácej krajine len čiastočne vyrovnaný výhodami plynúcimi z vynakladania príjmu z neho, v dôsledku čoho sú znevýhodnené domáce produkty určené na vývoz. Nemecké orgány vyhlásili, že si nie sú vedomé toho, že by podnikom vyvážajúcim mliečne výrobky vyplývali z výberu poplatku nevýhody. Nemecko však prisľúbilo, že by podniku vyvážajúcemu mliečne výrobky v prípade, že by v budúcnosti preukázal, že bol v dôsledku odvodu poplatku znevýhodnený, vrátilo zodpovedajúce príspevky. Komisia na základe tejto skutočnosti dospela k záveru, že diskriminácia je vylúčená.

               (208)

               Komisia preto konštatuje, že poplatok je v súlade s ustanoveniami článku 110 ZFEÚ (53).

               (209)

               Ďalej sa musí preskúmať, či vyberanie poplatku nie je v rozpore s cieľmi spoločnej organizácie trhu v sektore poľnohospodárstva. V tejto súvislosti sa musí zistiť, či poplatky za mlieko ovplyvňujú ceny domácich konečných výrobkov a či teda nedochádza k diskriminácii domácich výrobkov voči dovezeným výrobkom (54). Komisia v tejto súvislosti zistila, že maloobchodná cena mlieka v Nemecku podľa všetkého neklesá pod hodnotu 0,45 EUR za liter. Poplatok za mlieko sa pohybuje vo výške maximálne 0,0015 EUR za kg, čo znamená, že predstavuje len veľmi malú zložku predajnej ceny. Komisia preto dospela k záveru, že výber poplatku za mlieko nie je v protiklade s cieľmi predmetnej spoločnej organizácie trhu.

      Záver

               (210)

               Podľa článku 15 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999 má Komisia právo žiadať vrátenie pomoci počas desaťročnej lehoty. Podľa článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999 „akýkoľvek akt vykonaný Komisiou […] v súvislosti s protiprávnou pomocou preruší vymedzené obdobie“.

               (211)

               Po tom, ako Nemecko predložilo v roku 2010 výročnú správu o štátnej pomoci v sektore poľnohospodárstva, Komisia ho listom z 28. novembra 2011 požiadala, aby poskytlo dodatočné informácie o schéme pomoci. Týmito krokmi Komisie sa premlčacia lehota prerušila. Preto sa toto rozhodnutie v súlade s premlčacou lehotou uvedenou v predchádzajúcom odôvodnení vzťahuje na obdobie od 28. novembra 2001.

               (212)

               Komisia skonštatovala, že Nemecko protiprávne poskytlo pomoc v rozpore s článkami 107 a 108 ZFEÚ. Táto pomoc plynula v prospech odvetvia spracúvania a odbytu mlieka na celom území Nemecka. Predmetná pomoc je čiastočne zlučiteľná s vnútorným trhom (odôvodnenie 192) a čiastočne s vnútorným trhom zlučiteľná nie je (odôvodnenia 177, 183 a 199).

               (213)

               Na účely vymáhania pomoci, ktorá nie je zlučiteľná s vnútorným trhom, považuje Komisia za primeranú túto metódu: platby z prostriedkov získaných z poplatku za mlieko, ktoré plynuli v prospech VDM na opatrenia, ktoré toto združenie vykonávalo, by sa mali rozdeliť medzi dotknuté mliekarne úmerne k zaplateným sumám poplatku za mlieko s cieľom určiť pomoc, ktorá sa má vymôcť späť. Komisia je ochotná spolu s Nemeckom preskúmať iné metódy rozdelenia predmetných prostriedkov na príjemcov pomoci.

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Finančná podpora, ktorú Nemecko prostredníctvom združenia Verband der Milchwirtschaft e.V. poskytlo vedeckým pracovníkom, nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
   Finančná podpora, ktorú Nemecko prostredníctvom združenia Verband der Milchwirtschaft e.V. poskytlo v súvislosti s prednáškami na vysokej škole Fachhochschule Hannover, nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
   Finančná podpora, ktorú Nemecko poskytlo v súvislosti s činnosťou združenia Verband der Milchwirtschaft e.V. ako sprostredkovateľ všeobecných informácií a v súvislosti s jeho funkciou poradcu pre štátne inštitúcie a vzhľadom na normalizáciu a štandardizáciu, predstavuje pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
   Článok 2
   Finančná podpora, ktorú Nemecko poskytlo v súvislosti s činnosťou združenia Verband der Milchwirtschaft e.V. ako sprostredkovateľ všeobecných informácií v období od 28. novembra 2001 do 31. decembra 2006 protiprávne a v rozpore s článkom s 108 ods. 3 ZFEÚ, je zlučiteľná s vnútorným trhom.
   Článok 3
   Finančná podpora, ktorú Nemecko poskytlo v súvislosti s funkciou združenia Verband der Milchwirtschaft e.V. ako poradca pre štátne inštitúcie a vzhľadom na normalizáciu a štandardizáciu protiprávne a v rozpore s článkom s 108 ods. 3 ZFEÚ, nie je zlučiteľná s vnútorným trhom.
   Finančná podpora, ktorú Nemecko poskytlo v súvislosti s činnosťou združenia Verband der Milchwirtschaft e.V. ako sprostredkovateľ všeobecných informácií v období od 1. januára 2007 protiprávne a v rozpore s článkom s 108 ods. 3 ZFEÚ, nie je zlučiteľná s vnútorným trhom.
   Článok 4
   1.   Nemecko vyžiada od príjemcov vrátenie nezlučiteľnej pomoci poskytnutej v rámci schémy pomoci uvedenej v článku 3.
   2.   Vymáhaná suma obsahuje úroky počítané od času, keď príjemca dostal pomoc k dispozícii, až do jej skutočného vymoženia.
   3.   Úroky sa vypočítajú ako zložený úrok v súlade s kapitolou V nariadenia (ES) č. 794/2004 a podľa nariadenia Komisie č. 271/2008 (55), ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 794/2004.
   4.   Nemecko s účinnosťou odo dňa oznámenia tohto rozhodnutia zastaví všetky neuhradené platby pomoci uvedenej v článku 3.
   Článok 5
   1.   Vymáhanie pomoci poskytnutej na základe schémy uvedenej v článku 3 musí byť okamžité a účinné.
   2.   Nemecko zabezpečí, aby sa toto rozhodnutie vykonalo do štyroch mesiacov po dátume notifikácie tohto rozhodnutia.
   Článok 6
   1.   Nemecko predloží Komisii v priebehu dvoch mesiacov po notifikácii tohto rozhodnutia tieto informácie:

               a)

               zoznam príjemcov, ktorí dostali pomoc na základe schémy uvedenej v článku 3, a celkovú sumu pomoci, ktorú každý z nich dostal na základe tejto schémy;

               b)

               celkovú sumu (istinu a úroky), ktorú má každý príjemca vrátiť;

               c)

               podrobný opis prijatých, resp. plánovaných opatrení na splnenie tohto rozhodnutia;

               d)

               dokumenty preukazujúce, že sa príjemcom nariadilo vrátenie pomoci.

         2.   Nemecko bude Komisii podávať priebežne správy o svojich opatreniach na vykonanie tohto rozhodnutia až do úplného vrátenia pomoci poskytnutej v rámci schémy uvedenej v článku 3. Na žiadosť Komisie bezodkladne postúpi informácie o opatreniach, ktoré prijalo resp. plánuje v záujme vykonania tohto rozhodnutia. Takisto poskytne podrobné informácie o sumách pomoci a úrokov, ktoré príjemcovia už vrátili.
   Článok 7
   Toto rozhodnutie je určené Nemeckej spolkovej republike.
   Nemecku sa adresuje výzva bezodkladne doručiť príjemcom kópiu tohto rozhodnutia.

      V Bruseli, 16. decembra 2015

            Za Komisiu

         Phil HOGAN

            člen Komisie

      (1)  Ú. v. EÚ C 7, 10.1.2014, s. 8.

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. ES L 83, 27.3.1999, s. 1).

      (3)  Pozri poznámku pod čiarou č. 1. Pred uverejnením rozhodnutia bolo Nemecku listom z 9. decembra 2013 doručené korigendum.

      (4)  http://www.idf-germany.com/der-verband/mitglieder-und-foerderer/

      (5)  Nariadenie Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (Ú. v. EÚ L 299, 16.11.2007, s. 1).

      (6)  Rozsudok Súdneho dvora z 26.1.2005, Piau proti Komisii, T-193/02, ECLI:EU:T:2005:22, bod 69; Komisia, rozhodnutie z 26. apríla 2006, N277/2003 – prevod chránených oblastí.

      (7)  VDM v tejto súvislosti odkazuje na článok 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (Ú. v. ES L 31, 1.2.2002, s. 1).

      (8)  VDM sa vzhľadom na nehospodársku podstatu stanovovania a vypracúvania noriem odvoláva na rozsudok Súdneho dvora z 12. decembra 2006 vo veci SELEX proti Komisii, ECLI:EU:T:2006:387.

      (9)  Ú. v. ES C 28, 1.2.2000, s. 2.

      (10)  Ú. v. EÚ C 319, 27.12.2006, s. 1.

      (11)  VDM v tejto súvislosti odkazuje na rozhodnutie Komisie z 27. júla 2006, štátna pomoc č. 425/09, na konci bodu 9.

      (12)  VDM v tejto súvislosti vzhľadom na Nemecko odkazuje napríklad na štátnu pomoc č. 571/2002 – zákon o fonde na podporu odbytu.

      (13)  Rozhodnutie Komisie 2014/416/EÚ z 9. apríla 2014 o schéme štátnej pomoci SA.23257 (12/C) [ex NN 8/10, ex CP 157/07], ktorú vykonáva Francúzsko (medziodvetvová dohoda uzatvorená v rámci francúzskeho združenia pre zhodnocovanie výrobkov a odborných činností v oblasti záhradníctva a krajinotvorby – Val'Hor) (Ú. v. EÚ L 192, 1.7.2014, s. 59).

      (14)  Porov. rozsudok Súdneho dvora z 30. mája 2013 vo veci C-677/11, Doux Elevage, ECLI:EU:C:2013:348, bod 38.

      (15)  Porov. rozsudok Súdneho dvora z 18. mája 2002 vo veci C-482/99, Stardust Marine, ECLI:EU:C:2002:294, bod 52.

      (16)  Rozsudok Súdneho dvora z 15. júla 2004 vo veci C-345/02, Pearle BV, ECLI:EU:C:2004:448, bod 36.

      (17)  Rozsudok Všeobecného súdu z 27. septembra 2012 vo veci T-139/09, Plans de Campagne, ECLI:EU:T:2012:496, bod 62.

      (18)  Rozsudok Všeobecného súdu z 19. decembra 2013, vec C-262/12, Vent de Colère, ECLI:EU:C:2013:851, bod 11, ako aj návrh generálneho advokáta Jääskinena z 11. júla 2013, vec C-262/12, Vent de Colère, ECLI:EU:C:2013:469, bod 49.

      (19)  Porov. rozsudok Súdneho dvora z 15. júla 2007 vo veci C-345/02, Pearle BV, ECLI:EU:C:2004:448, bod 37. Rozsudok Súdneho dvora z 30. mája 2013 vo veci C-677/11, Doux Elevage, ECLI:EU:C:2013:348, bod 40; rozhodnutie 2014/416/EÚ.

      (20)  Porov. rozsudok Súdneho dvora z 15. júla 2004 vo veci C-345/02, Pearle BV, ECLI:EU:C:2004:448, bod 37; rozsudok Súdneho dvora z 30. mája 2013 vo veci C-677/11, Doux Elevage, ECLI:EU:C:2013:348, bod 40.

      (21)  Ú. v. EÚ C 8, 11.1.2012, s. 4.

      (22)  Rozsudok Súdneho dvora zo 11. septembra 2007 vo veci C-318/05, Komisia proti Nemeckej spolkovej republike, ECLI:EU:C:2007:495, bod 68. Pozri aj rozhodnutie Komisie z 25. apríla 2001, N 118/00 Subvention publiques aux clubs sportifs professionnels a rozhodnutie dozorného orgánu EZVO vo veci 68123 – Nórsko – Nasjonal digital laeringsarena, 12. októbra 2011, s. 9.

      (23)  Oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci Európskej únie na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu, Ú. v. EÚ C 8, 11.1.2012, s. 4.

      (24)  Rozsudok Súdneho dvora z 20. novembra 2003 vo veci C-126/01 Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, ECLI:EU:C:2003:622, bod. 23.

      (25)  Rozsudok Súdneho dvora z 20. novembra 2003 vo veci C-126/01 Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, ECLI:EU:C:2003:622, bod. 24.

      (26)  Napr. § 37 ods. 2 veta 3 stavebného zákona (SZ), § 17 ods. 1, 2, §18 ods. 3, 4. § 22 ods. 5 spolkového zákona o ochrane prírody (SZOP), §§ 2 ods. 7, 11 ods. 2, 3, 12 ods. 7, 14 ods. 4 bod 2, 26 ods. 3, 35a ods. 3 všeobecného zákona o železniciach (VZŽ). Pozri k bývalému § 9 SZOP rozsudok spolkového správneho súdu z 29. apríla 1993, spis 7 A 4/93, bod 22 [„rozhodnutie ‚po dohode‘ si na rozdiel od rozhodnutia na základe ‚súhlasu‘ nevyžaduje zhodu vôle. Znamená len vypočutie (na účely posúdenia) iného orgánu, ktorý tak dostáva príležitosť v postupe vyjadriť svoje predstavy“] a k bývalému § 18 ods. 2 prvej vete č. 2 VZŽ rozsudok spolkového správneho súdu z 31. októbra 2000, spis 11 VR 12/00, bod 5 (Dohoda so žiadateľkou stanovená v § 18 ods. 2 prvej vete 1 bod 2 AEG, ktorá si na rozdiel od súhlasu nevyžaduje zhodu vôle…), ako aj zo 7. februára 2005, spis 9 VR 15/04, bod 11 (Potrebnú dohodu so žiadateľkou […] schvaľovací úrad dosiahol tým, že jej […] poskytol možnosť vyjadriť svoje stanovisko).

      (27)  Pozri aj § 22 ods. 1 šiestu vetu ZMT, v ktorom sa uvádzajú „právomoci“ vlád spolkových krajín (a možnosť ich delegovania na najvyššie orgány spolkovej krajiny), ako aj § 23 ods. 2 ZMT, podľa ktorého vymáhanie poplatkov podľa ustanovení daňového zákona, čo si zas vyžaduje vydanie daňového výmeru alebo podobného správneho aktu (porov. §§ 122, 251 AO). Podľa § 14 ods. 3 ZMT sa však na jednotlivé krajinské združenia nesmú preniesť žiadne výsostné úlohy.

      (28)  Jednotlivé výnosy spolkových krajín sú uvedené v odôvodneniach 21 až 28.

      (29)  Rozsudok Súdneho dvora z 30. mája 2013 vo veci C-677/11, Doux Élevage, ECLI:EU:C:2013:348, bod 40.

      (30)  Rozsudok Súdneho dvora z 30. mája 2013 vo veci C-677/11, Doux Elevage, ECLI:EU:C:2013:348, bod 31.

      (31)  Rozsudok Súdneho dvora z 30. mája 2013 vo veci C-677/11, Doux Elevage, ECLI:EU:C:2013:348, bod 32.

      (32)  Pozri napr. § 6 ods. 3 výnosu o poplatku za mlieko (bavVPM) zo 17. októbra 2007.

      (33)  Pozri napr. výnos o poplatku za mlieko (bavVPM) zo 17. októbra 2007.

      (34)  Porov. rozsudok Súdneho dvora z 11. septembra 2014 vo veci C-572/12, Komisia proti Nemecku, ECLI:EU:C:2014:2193, body 41 a 56.

      (35)  Rozsudok Súdneho dvora z 30. mája 2013 vo veci C-677/11, Doux Elevage, ECLI:EU:C:2013:348, body 32, 35 a 38.

      (36)  Pozri vyjadrenia na webovom sídle VDM (http://www.idf-germany.com/): „VDM zastupuje na pôde IDF záujmy mliekarenského odvetvia“, „zohľadňovanie a podpora záujmov mliekarenského odvetvia“, „zastupovanie záujmov pri zákonodarných postupoch voči ministerstvám“, „…priamy či nepriamy prospech z poradenstva vo všetkých otázkach mliekarenského odvetvia majú aj jednotliví výrobcovia mlieka alebo mliekarne“, „na pôde všetkých medzinárodných grémií […] VDM dbá na to, aby sa zohľadnili záujmy Nemecka“, „[úloha spočíva v] prednesení záujmov mliekarenského odvetvia ako odsúhlaseného názoru príslušným spolkovým orgánom“, „… podporovať zladenie spolkových orgánov a mliekarenského odvetvia“, „VDM podstatnou mierou prispieva k tomu, že mliekarenské odvetvie a orgány dosahujú konsenzus“, „VDM je v zastúpení za celé mliekarenské odvetvie zodpovedné za normalizáciu a štandardizáciu“, „Keďže spolkové ministerstvo výživy a poľnohospodárstva vysiela nemeckú delegáciu na zasadnutia výboru kódexu, VDM zastupuje aj tomto kontexte záujmy mliekarenského odvetvia, a teda aj svojich členských združení.“, „VDM zastupuje pozície mliekarenského odvetvia voči politickým kruhom“.

      (37)  Rozsudok Súdneho dvora zo 17. septembra 1980 vo veci 730/79, Philip Morris Holland BV proti Komisii, ECLI:EU:C:1980:209, body 11 a 12.

      (38)  Porov. najmä rozsudok Súdneho dvora z 13. júla 1988 vo veci 102/87, Francúzska republika proti Komisii, ECLI:EU:C:1988:391.

      (39)  Rozsudok Súdneho dvora zo 14. januára 2015 vo veci C-518/13, Eventech Ltd proti Parking AdjudicatorECLI:EU:C:2015:9, bod 67.

      (40)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 927/2012 z 9. októbra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 304, 31.10.2012, s. 1).

      (41)  Zdroj: Eurostat.

      (42)  Nariadenie Komisie (ES) č. 794/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. ES L 140 30.4.2004, s. 1).

      (43)  Rozsudok Všeobecného súdu z 30. apríla 2002 vo veciach T-195/01 a T-207/01, Gibraltár proti Komisii, ECLI:EU:C:2002:111, bod 111.

      (44)  Ú. v. ES C 119, 22.5.2002, s. 22.

      (45)  Nariadenie Komisie (ES) č. 70/2001 z 12. januára 2001 o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy ES na štátnu pomoc malým a stredným podnikom (Ú. v. ES L 10, 13.1.2001, s. 33).

      (46)  Nariadenie Komisie (ES) č. 800/2008 zo 6. augusta 2008 o vyhlásení určitých kategórií pomoci za zlučiteľné so spoločným trhom podľa článkov 87 a 88 zmluvy (Všeobecné nariadenie o skupinových výnimkách) (Ú. v. EÚ L 214, 9.8.2008, s. 3).

      (47)  Ú. v. ES L 107, 30.4.1996, s. 4.

      (48)  Rozsudok Všeobecného súdu z 21. októbra 2003 vo veciach C-261/01 a C-262/01, Van Calster, ECLI:EU:C:2003:571, bod 49.

      (49)  Rozsudok Súdneho dvora z 13. januára 2005 vo veci C-174/02, Streekgewest Westelijk Noord-Brabant, ECLI:EU:C:2005:10, bod 26. Rozsudok Súdneho dvora z 27. októbra 2005 vo veciach C-266/04 až C-270/04, C-276/04 a C-321/04 až C-325/04, Nazairdis SAS e.a./Caisse nationale de l'organisation autonome d'assurance vieillesse des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (Organic), ECLI:EU:C:2005:657, bod 46 až 49.

      (50)  Rozsudok Súdneho dvora z 13. januára 2005 vo veci C-174/02, Streekgewest Westelijk Noord-Brabant, ECLI:EU:C:2005:10 bod 28 a rozsudok Súdneho dvora z 15. júna 2006 v spojených veciach C-393/04 a C-41/05, Air Liquide, ECLI:EU:C:2006:403, bod 46.

      (51)  Pokiaľ ide o diskrimináciu medzi domácimi a vyvezenými výrobkami pozri o. i. rozsudok Súdneho dvora z 23. apríla 2002 vo veci C-234/99, Nygard, ECLI:EU:C:2002:244, body 21 – 22.

      (52)  Pokiaľ ide o diskrimináciu medzi domácimi a dovezenými výrobkami pozri rozsudok Súdneho dvora z 11. marca 1992 v spojených veciach C-78/90, C-79/90, C-80/90, C-81/90, C-82/90 a C-83/90, Compagnie Commerciale de l'Ouest, ECLI:EU:C:1992:118, bod 26.

      (53)  Rozsudok Súdneho dvora z 21. októbra 2003 vo veciach C-261/01 a C-262/01, Van Calster, ECLI:EU:C:2003:571, bod 48.

      (54)  Rozsudok Súdneho dvora z 22. mája 2003 vo veci C-355/00, Freskot, ECLI:EU:C:2003:298, bod 18-32.

      (55)  Nariadenie Komisie (ES) č. 271/2008 z 30. januára 2008, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 794/2004, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. EÚ L 82, 25.3.2008, s. 1).