title: Rozhodnutie Rady (EÚ) 2017/2434 z 18. decembra 2017 o pozícii, ktorá sa má v mene Európskej únie prijať v Spoločnej rade zriadenej Dohodou o politickom dialógu a spolupráci medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Kubánskou republikou na strane druhej, pokiaľ ide o prijatie rozhodnutia Spoločnej rady o rokovacích poriadkoch Spoločnej rady a Spoločného výboru

text:
               23.12.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 344/26

         ROZHODNUTIE RADY (EÚ) 2017/2434
   z 18. decembra 2017
   o pozícii, ktorá sa má v mene Európskej únie prijať v Spoločnej rade zriadenej Dohodou o politickom dialógu a spolupráci medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Kubánskou republikou na strane druhej, pokiaľ ide o prijatie rozhodnutia Spoločnej rady o rokovacích poriadkoch Spoločnej rady a Spoločného výboru
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 37,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej články 207 a 209 v spojení s jej článkom 218 ods. 9,
   so zreteľom na návrh Európskej komisie a vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku,
   keďže:

               (1)

               Dohoda o politickom dialógu a spolupráci medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Kubánskou republikou na strane druhej (1) (ďalej len „dohoda“) bola podpísaná v Bruseli 12. decembra 2016 a čiastočne sa predbežne vykonáva od 1. novembra 2017.

               (2)

               Článkami 81 a 82 dohody sa zriaďuje Spoločná rada a Spoločný výbor s cieľom uľahčiť vykonávanie dohody.

               (3)

               V článku 81 ods. 4 dohody sa stanovuje, že Spoločná rada prijme svoj rokovací poriadok a v článku 82 ods. 3 sa stanovuje, že Spoločná rada prijme rokovací poriadok Spoločného výboru.

               (4)

               V článku 81 ods. 3 a 5 dohody sa stanovuje, že Spoločná rada pozostáva zo zástupcov zmluvných strán na ministerskej úrovni a striedavo jej predsedá zástupca Únie a Kuby.

               (5)

               V článku 82 ods. 1 a 5 dohody sa stanovuje, že Spoločný výbor sa skladá zo zástupcov zmluvných strán na úrovni vyšších úradníkov a striedavo mu predsedá zástupca Únie a Kuby.

               (6)

               S cieľom zabezpečiť účinné vykonávanie dohody by sa mali prijať rokovacie poriadky Spoločnej rady a Spoločného výboru.

               (7)

               Pozícia Únie v Spoločnej rade by preto mala byť založená na pripojenom návrhu rozhodnutia,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Pozícia, ktorá sa má v mene Únie prijať v Spoločnej rade zriadenej článkom 81 dohody je založená na návrhu rozhodnutia Spoločnej rady pripojenom k tomuto rozhodnutiu.
   Článok 2
   Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

      V Bruseli 18. decembra 2017

            Za Radu

            predsedníčka

         K. SIMSON

      (1)  Ú. v. EÚ L 337 I, 13.12.2016, s. 3.

      NÁVRH
      ROZHODNUTIE SPOLOČNEJ RADY EÚ – KUBA č. 1/…
      z …,
      ktorým sa prijíma jej rokovací poriadok a rokovací poriadok Spoločného výboru
      SPOLOČNÁ RADA EÚ – KUBA,
      so zreteľom na Dohodu o politickom dialógu a spolupráci medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Kubánskou republikou na strane druhej (ďalej len „dohoda“), a najmä na jej články 81 ods. 4 a 82 ods. 3,
      keďže:

                  (1)

                  V súlade s článkom 86 ods. 3 dohody sa od 1. novembra 2017 medzi Úniou a Kubou predbežne vykonávajú časti dohody.

                  (2)

                  Podľa článku 81 ods. 4 dohody prijme Spoločná rada svoj rokovací poriadok.

                  (3)

                  Podľa článku 82 ods. 1 dohody Spoločnej rade pri plnení jej úloh pomáha Spoločný výbor.

                  (4)

                  Podľa článku 82 ods. 3 dohody prijme Spoločná rada rokovací poriadok Spoločného výboru,

            PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
      Článok 1
      Týmto sa prijímajú rokovacie poriadky Spoločnej rady a Spoločného výboru stanovené v prílohách 1 a 2.
      Článok 2
      Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

         V … …

               Za Spoločnú radu

               predseda

         PRÍLOHA 1
         Rokovací poriadok Spoločnej rady
         Článok 1
         Všeobecné ustanovenia
         1.   Spoločná rada zriadená článkom 81 ods. 1 Dohody o politickom dialógu a spolupráci medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Kubánskou republikou na strane druhej (ďalej len „dohoda“) plní svoje úlohy, ako sa stanovuje v článku 81 ods. 2 dohody.
         2.   Podľa článku 81 ods. 3 dohody sa Spoločná rada skladá zo zástupcov zmluvných strán. Jej zasadnutia sa konajú na ministerskej úrovni.
         3.   Ako sa stanovuje v článku 81 ods. 6 dohody a na účely dosiahnutia cieľov dohody, má Spoločná rada právomoc prijímať rozhodnutia, ktoré sú pre zmluvné strany záväzné. Spoločná rada prijme vhodné opatrenia na vykonávanie svojich rozhodnutí, a to v prípade potreby aj splnomocnením osobitných orgánov zriadených na základe dohody, aby konali v jej mene. Spoločná rada môže vydávať aj odporúčania. Svoje rozhodnutia a odporúčania prijíma dohodou zmluvných strán po ukončení ich príslušných vnútorných postupov v súlade s článkom 11 tohto rokovacieho poriadku. Spoločná rada môže delegovať právomoc prijímať rozhodnutia na Spoločný výbor.
         4.   Zmluvné strany v tomto rokovacom poriadku sú tie, ktoré sú vymedzené v článku 84 dohody.
         Článok 2
         Predsedníctvo
         Spoločnej rade od jedného jej zasadnutia po nasledujúce zasadnutie striedavo predsedá zástupca Európskej únie a zástupca Kubánskej republiky. Prvému zasadnutiu Spoločnej rady predsedá zástupca Európskej únie.
         Článok 3
         Zasadnutia
         1.   Spoločná rada zasadá pravidelne aspoň raz za dva roky a kedykoľvek si to okolnosti vyžadujú, ak sa tak zmluvné strany dohodnú. Ak sa zmluvné strany nedohodnú inak, zasadnutia Spoločnej rady sa konajú na obvyklom mieste konania zasadnutí Rady Európskej únie.
         2.   Zasadnutia Spoločnej rady sa uskutočnia v deň, na ktorom sa zmluvné strany dohodli.
         3.   Zasadnutia Spoločnej rady spoločne zvolávajú tajomníci Spoločnej rady po dohode s predsedom Spoločnej rady najneskôr 30 dní pred dňom konania zasadnutia.
         Článok 4
         Zastúpenie
         1.   Ak sa členovia Spoločnej rady nemôžu zúčastniť zasadnutia, je možné ich zastúpiť. Ak si člen želá byť zastúpený, oznámi pred príslušným zasadnutím písomne predsedovi meno svojho zástupcu.
         2.   Zástupca člena Spoločnej rady vykonáva všetky práva daného člena.
         Článok 5
         Delegácie
         Členov Spoločnej rady môžu sprevádzať úradníci. Pred každým zasadnutím sekretariát informuje predsedu o plánovanom zložení delegácie každej zmluvnej strany.
         Článok 6
         Sekretariát
         Funkciu tajomníkov Spoločnej rady vykonávajú spoločne jeden úradník Generálneho sekretariátu Rady Európskej únie a jeden úradník kubánskej vlády.
         Článok 7
         Korešpondencia
         1.   Korešpondencia adresovaná Spoločnej rade sa posiela ktorémukoľvek tajomníkovi, ktorý následne informuje druhého tajomníka.
         2.   Obaja tajomníci zabezpečia, aby sa korešpondencia postúpila predsedovi a podľa potreby aj ostatným členom Spoločnej rady.
         3.   Korešpondencia rozposielaná podľa odseku 2 sa podľa potreby zasiela Generálnemu sekretariátu Európskej komisie, Európskej službe pre vonkajšiu činnosť, stálym zastúpeniam členských štátov pri Európskej únii, ako aj misii Kubánskej republiky pri Európskej únii a Ministerstvu zahraničných vecí Kubánskej republiky.
         4.   Oznámenia predsedu Spoločnej rady posielajú adresátom obaja tajomníci v mene predsedu Spoločnej rady. Tieto oznámenia sa v prípade potreby rozpošlú členom Spoločnej rady, ako sa stanovuje v odseku 3.
         Článok 8
         Dôvernosť
         1.   Ak sa zmluvné strany nerozhodnú inak, zasadnutia Spoločnej rady sú neverejné.
         2.   Keď zmluvná strana predloží Spoločnej rade informácie označené ako dôverné, druhá zmluvná strana zaobchádza s takýmito informáciami ako s dôvernými informáciami.
         Článok 9
         Programy zasadnutí
         1.   Predseda vypracúva predbežný program každého zasadnutia. Tajomníci ho rozpošlú adresátom uvedeným v článku 7 najneskôr 15 kalendárnych dní pred zasadnutím.
         2.   Predbežný program zasadnutia obsahuje body, v súvislosti s ktorými predseda dostal žiadosť o zaradenie do programu najneskôr 21 kalendárnych dní pred konaním zasadnutia. K týmto bodom budú priložené príslušné podklady, ktoré musia byť zaslané tajomníkom pred dátumom odoslania programu.
         3.   Spoločná rada prijíma program na začiatku každého zasadnutia. Do programu možno zaradiť aj bod, ktorý nie je uvedený v predbežnom programe, ak sa tak zmluvné strany dohodnú.
         4.   Predseda môže po porade so zmluvnými stranami skrátiť lehoty uvedené v odsekoch 1 a 2, aby sa zohľadnili potreby konkrétneho prípadu.
         5.   Spoločná rada môže po dohode medzi zmluvnými stranami pozvať nezávislých odborníkov v danej oblasti, aby sa zúčastnili na jej zasadnutiach ako pozorovatelia alebo aby poskytli informácie o konkrétnych témach. Zmluvné strany sa na základe posúdenia každého jednotlivého prípadu dohodnú na podmienkach, za ktorých sa títo experti môžu zúčastňovať na zasadnutiach, a zabezpečia, aby dodržiavali všetky požiadavky dôvernosti.
         Článok 10
         Zápisnica
         1.   Návrh zápisnice z každého zasadnutia vypracujú obaja tajomníci spoločne.
         2.   Ak sa zmluvné strany nedohodnú inak, v zápisniciach sa vo všeobecnosti uvádza ku každému bodu programu:

                     a)

                     dokumentácia predložená Spoločnej rade;

                     b)

                     vyhlásenia, o ktorých zaznamenanie do zápisnice požiadal člen Spoločnej rady, a

                     c)

                     záležitosti, na ktorých sa zmluvné strany dohodli, ako sú napríklad prijaté rozhodnutia, schválené vyhlásenia a všetky závery.

               3.   Návrh zápisnice sa predkladá Spoločnej rade na schválenie. Spoločná rada schváli návrh zápisnice na svojom nasledujúcom zasadnutí. Návrh zápisnice môže Spoločná rada prípadne schváliť písomne pred konaním nasledujúceho zasadnutia.
         Článok 11
         Rozhodnutia a odporúčania
         1.   Spoločná rada prijíma rozhodnutia a vydáva odporúčania na základe vzájomnej dohody medzi zmluvnými stranami po ukončení ich príslušných vnútorných postupov.
         2.   Spoločná rada môže takisto prijímať rozhodnutia alebo vydávať odporúčania písomným postupom, ak sa tak zmluvné strany dohodnú. Na tieto účely predseda Spoločnej rady zašle znenie návrhu v písomnej podobe jej členom v súlade s článkom 7 s lehotou minimálne 21 kalendárnych dní, počas ktorej členovia oznámia akékoľvek výhrady alebo zmeny, ktoré chcú vykonať. Po konzultáciách so zmluvnými stranami môže predseda skrátiť uvedenú lehotu s cieľom zohľadniť potreby konkrétneho prípadu.
         3.   Akty Spoločnej rady sa podľa okolností nazývajú „rozhodnutie“ alebo „odporúčanie“, za týmto názvom nasleduje poradové číslo, rok ich prijatia a opis ich predmetu. Rozhodnutia a odporúčania Spoločnej rady podpisuje predseda a rozposielajú sa adresátom uvedeným v článku 7 tohto rokovacieho poriadku. Každá zmluvná strana môže rozhodnúť o uverejnení rozhodnutí a odporúčaní Spoločnej rady vo svojom vlastnom úradnom vestníku.
         4.   Každé rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia, pokiaľ sa v rozhodnutí nestanovuje inak.
         Článok 12
         Jazyky
         1.   Úradnými jazykmi Spoločnej rady sú angličtina a španielčina.
         2.   Ak sa zmluvné strany nerozhodnú inak, rokovania Spoločnej rady vychádzajú z dokumentácie vyhotovenej v týchto jazykoch.
         Článok 13
         Výdavky
         1.   Každá zmluvná strana hradí všetky výdavky, ktoré jej vznikli v dôsledku účasti na zasadnutiach Spoločnej rady, pokiaľ ide o výdavky na personál, cestovné výdavky a diéty, ako aj poštovné a telekomunikačné výdavky.
         2.   Výdavky spojené s tlmočením počas zasadnutí, prekladom a rozmnožovaním dokumentov znáša Európska únia. Ak by Kuba vyžadovala tlmočenie alebo preklad do alebo z iných jazykov, než sú jazyky stanovené v článku 12, znáša súvisiace výdavky.
         3.   Iné výdavky súvisiace s organizovaním zasadnutí znáša hostiteľská strana, ktorá dané zasadnutia organizuje.
         Článok 14
         Spoločný výbor
         1.   Podľa článku 82 dohody Spoločný výbor pomáha Spoločnej rade pri plnení jej úloh. Spoločný výbor sa skladá zo zástupcov zmluvných strán v zásade na úrovni vyšších úradníkov.
         2.   Spoločný výbor pripravuje zasadnutia a rokovania Spoločnej rady, prípadne vykonáva rozhodnutia Spoločnej rady a vo všeobecnosti zabezpečuje kontinuitu vzájomných vzťahov a riadne fungovanie dohody. Spoločný výbor posudzuje všetky otázky predložené Spoločnou radou, ako aj všetky ostatné otázky, ktoré sa môžu vyskytnúť v priebehu vykonávania dohody. Spoločný výbor predkladá Spoločnej rade na schválenie návrhy alebo akékoľvek návrhy rozhodnutí alebo odporúčaní.
         3.   Spoločný výbor prijíma rozhodnutia a vydáva odporúčania, aj je na to splnomocnený dohodou. Podľa článku 82 ods. 4 dohody môže Spoločná rada poveriť Spoločný výbor, aby prijímal rozhodnutia.
         4.   V prípadoch, keď sa v dohode odkazuje na povinnosť alebo možnosť konzultácie alebo keď sa zmluvné strany na základe vzájomnej dohody rozhodnú navzájom konzultovať, táto konzultácia sa môže uskutočniť v rámci Spoločného výboru, pokiaľ nie je v dohode uvedené inak. Ak sa tak zmluvné strany dohodnú, konzultácia môže pokračovať na zasadnutí Spoločnej rady.
         Článok 15
         Zmeny rokovacieho poriadku
         Tento rokovací poriadok je možné meniť rozhodnutím Spoločnej rady v súlade s článkom 11.

         PRÍLOHA 2
         Rokovací poriadok Spoločného výboru
         Článok 1
         Všeobecné ustanovenia
         1.   Spoločný výbor zriadený článkom 82 Dohody o politickom dialógu a spolupráci medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Kubánskou republikou na strane druhej (ďalej len „dohoda“) pomáha Spoločnej rade pri plnení jej úloh a funkcií a plní úlohy stanovené v dohode, ktorými ho poverila Spoločná rada.
         2.   Spoločný výbor pripravuje zasadnutia a rokovania Spoločnej rady, v prípade potreby vykonáva rozhodnutia Spoločnej rady a vo všeobecnosti zabezpečuje kontinuitu vzájomných vzťahov a riadne fungovanie dohody. Výbor posudzuje všetky otázky, ktoré mu predložila Spoločná rada, ako aj všetky ostatné otázky, ktoré sa môžu vyskytnúť v priebehu každodenného vykonávania dohody. Spoločný výbor predkladá Spoločnej rade na prijatie návrhy alebo akékoľvek návrhy rozhodnutí alebo odporúčaní.
         3.   Podľa článku 82 ods. 1 dohody sa Spoločný výbor skladá zo zástupcov zmluvných strán na úrovni vyšších úradníkov, pričom sa zohľadňujú osobitné otázky, ktoré sa majú riešiť.
         4.   Zmluvné strany v tomto rokovacom poriadku sú tie, ktoré sú vymedzené v článku 84 dohody.
         Článok 2
         Predsedníctvo
         Spoločnému výboru od jedného jeho zasadnutia po nasledujúce zasadnutie striedavo predsedá zástupca Európskej únie a zástupca Kubánskej republiky. Prvou predsedajúcou zmluvnou stranou je Kubánska republika.
         Článok 3
         Zasadnutia
         1.   Pokiaľ sa zmluvné strany nedohodnú inak, Spoločný výbor zasadá pravidelne aspoň raz ročne. Mimoriadne zasadnutia Spoločného výboru sa môžu konať po dohode zmluvných strán, a to na žiadosť ktorejkoľvek z nich.
         2.   Každé zasadnutie Spoločného výboru zvoláva predseda na deň a miesto, na ktorých sa zmluvné strany dohodli. Sekretariát Spoločného výboru vydá oznámenie o zvolaní zasadnutia najneskôr 28 kalendárnych dní pred dňom konania zasadnutia, pokiaľ sa zmluvné strany nedohodnú inak.
         3.   Pokiaľ je to možné, pravidelné zasadnutie Spoločného výboru sa zvolá v dostatočnom predstihu pred pravidelným zasadnutím Spoločnej rady.
         4.   Vo výnimočných prípadoch a ak s tým zmluvné strany súhlasia, sa zasadnutia Spoločného výboru môžu uskutočniť s použitím akýchkoľvek dohodnutých technických prostriedkov, ako napríklad videokonferencie.
         Článok 4
         Delegácie
         Pred každým zasadnutím sú zmluvné strany informované prostredníctvom sekretariátu o plánovanom zložení delegácií, ktoré sa majú zúčastniť na zasadnutí.
         Článok 5
         Sekretariát
         Funkciu tajomníkov Spoločného výboru vykonávajú spoločne jeden úradník Európskej únie a jeden úradník kubánskej vlády a spoločne plnia úlohy sekretariátu v duchu vzájomnej dôvery a spolupráce, pokiaľ sa v tomto rokovacom poriadku nestanovuje inak.
         Článok 6
         Korešpondencia
         1.   Korešpondencia adresovaná Spoločnému výboru sa posiela ktorémukoľvek tajomníkovi, ktorý následne informuje druhého tajomníka.
         2.   Sekretariát zabezpečí, aby sa korešpondencia adresovaná Spoločnému výboru postúpila predsedovi a aby sa v súlade s článkom 7 v prípade potreby rozposlala.
         3.   Korešpondenciu predsedu posiela sekretariát zmluvným stranám v mene predsedu. Táto korešpondencia sa v súlade s článkom 7 v prípade potreby rozpošle.
         Článok 7
         Dokumenty
         1.   Dokumenty rozposielajú tajomníci.
         2.   Zmluvná strana zašle svoje dokumenty svojmu tajomníkovi. Tajomník bez zbytočného odkladu zašle tieto dokumenty tajomníkovi druhej zmluvnej strany.
         3.   Každý tajomník rozpošle dokumenty príslušným zástupcom svojej zmluvnej strany a vo všetkých prípadoch zašle kópiu dokumentov tajomníkovi druhej zmluvnej strany.
         Článok 8
         Dôvernosť
         Ak sa zmluvné strany nerozhodnú inak, zasadnutia Spoločného výboru sú neverejné. Keď zmluvná strana predloží Spoločnému výboru informácie označené ako dôverné, druhá zmluvná strana zaobchádza s takýmito informáciami ako s dôvernými informáciami.
         Článok 9
         Programy zasadnutí
         1.   Sekretariát vypracuje predbežný program každého zasadnutia, ako aj návrh operatívnych záverov stanovených v článku 10, a to na základe návrhov zmluvných strán. Predbežný program rokovania obsahuje body, v súvislosti s ktorými dostal sekretariát žiadosť o zaradenie do programu od jednej zo zmluvných strán spolu s príslušnými dokumentmi najneskôr 21 kalendárnych dní pred konaním zasadnutia.
         2.   Predbežný program spolu s príslušnými dokumentmi sa rozposiela v súlade s článkom 7 najneskôr 15 kalendárnych dní pred dňom konania zasadnutia.
         3.   Spoločný výbor prijíma program na začiatku každého zasadnutia. Do programu možno zaradiť aj body, ktoré nie sú uvedené v predbežnom programe, ak sa tak zmluvné strany dohodnú.
         4.   Predseda zasadnutia Spoločného výboru môže ad-hoc a so súhlasom druhej zmluvnej strany pozvať nezávislých odborníkov v danej oblasti, aby sa zúčastnili na jeho zasadnutiach s cieľom poskytnúť informácie o konkrétnych témach. Zmluvné strany zabezpečia, aby uvedení pozorovatelia alebo experti dodržiavali všetky požiadavky dôvernosti.
         5.   Predseda zasadnutia Spoločného výboru môže po konzultáciách so zmluvnými stranami skrátiť lehoty uvedené v odsekoch 1 a 2 s cieľom zohľadniť osobitné okolnosti.
         Článok 10
         Zápisnica a operatívne závery
         1.   Návrh zápisnice z každého zasadnutia vypracujú obaja tajomníci spoločne.
         2.   V zápisniciach sa vo všeobecnosti uvádza ku každému bodu programu:

                     a)

                     zoznam účastníkov zasadnutia, zoznam úradníkov, ktorí ich sprevádzali, a zoznam všetkých pozorovateľov alebo odborníkov, ktorí sa zúčastnili na zasadnutí;

                     b)

                     dokumentácia predložená Spoločnému výboru;

                     c)

                     vyhlásenia, o ktorých zaznamenanie do zápisnice požiadal Spoločný výbor, a

                     d)

                     operatívne závery zo zasadnutia.

               3.   Návrh zápisnice sa predloží Spoločnému výboru na schválenie. Spoločný výbor schváli zápisnicu na svojom nasledujúcom zasadnutí alebo ju môže schváliť písomne.
         4.   Návrh operatívnych záverov z každého zasadnutia vypracuje tajomník predsedajúcej zmluvnej strany a spolu s programom ho zašle zmluvným stranám, zvyčajne najneskôr 15 kalendárnych dní pred konaním zasadnutia. Tento návrh sa v priebehu zasadnutia aktualizuje tak, aby na konci zasadnutia Spoločný výbor, ak sa zmluvné strany nedohodnú inak, prijal operatívne závery, v ktorých sa uvádzajú následné opatrenia, ktoré majú vykonať zmluvné strany. Po schválení sa operatívne závery pripoja k zápisnici a ich vykonávanie sa preskúma počas niektorého nasledujúceho zasadnutia Spoločného výboru. Na tento účel Spoločný výbor prijme vzor, ktorý umožní sledovať každé opatrenie podľa konkrétnej lehoty na jeho vykonanie.
         Článok 11
         Rozhodnutia a odporúčania
         1.   V osobitných prípadoch, keď je Spoločnému výboru dohodou udelená právomoc prijímať rozhodnutia alebo keď naň túto právomoc deleguje Spoločná rada, Spoločný výbor prijíma rozhodnutia. Okrem toho vydáva odporúčania Spoločnej rade. Rozhodnutia a odporúčania sa vydávajú na základe vzájomnej dohody zmluvných strán a po ukončení príslušných vnútorných postupov. Každé rozhodnutie alebo odporúčanie podpisuje predseda.
         2.   Spoločný výbor môže prijímať rozhodnutia alebo vydávať odporúčania prostredníctvom písomného postupu, ak sa tak zmluvné strany dohodnú. Písomný postup pozostáva z výmeny nót medzi oboma tajomníkmi, ktorí konajú so súhlasom zmluvných strán. Na tieto účely sa znenie návrhu zašle v súlade s článkom 7 s lehotou minimálne 21 kalendárnych dní na oznámenie akýchkoľvek pripomienok alebo výhrad. Predseda Spoločného výboru môže po konzultáciách so zmluvnými stranami túto lehotu skrátiť s cieľom zohľadniť osobitné okolnosti. Akonáhle je znenie dohodnuté, rozhodnutie alebo odporúčanie podpíše predseda.
         3.   Aktom Spoločného výboru sa priradí názov „rozhodnutie“ alebo „odporúčanie“, za ktorým nasleduje poradové číslo, rok ich prijatia a opis ich predmetu. Každé rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom prijatia, ak v ňom nie je stanovené inak.
         4.   Rozhodnutia a odporúčania sa zašlú zmluvným stranám.
         5.   Každá zmluvná strana môže rozhodnúť o uverejnení rozhodnutí a odporúčaní Spoločného výboru vo svojom vlastnom úradnom vestníku.
         Článok 12
         Správy
         Spoločný výbor predkladá Spoločnej rade na každom pravidelnom zasadnutí Spoločnej rady správu o svojej činnosti a o činnosti jeho podvýborov.
         Článok 13
         Jazyky
         1.   Úradnými jazykmi Spoločného výboru sú úradné jazyky Spoločnej rady.
         2.   Pracovnými jazykmi Spoločného výboru sú angličtina a španielčina. Ak sa zmluvné strany nerozhodnú inak, rokovania Spoločného výboru vychádzajú z dokumentácie vyhotovenej v týchto jazykoch.
         Článok 14
         Výdavky
         1.   Každá zmluvná strana hradí všetky výdavky, ktoré jej vznikli v dôsledku účasti na zasadnutiach Spoločného výboru, pokiaľ ide o výdavky na personál, cestovné výdavky a diéty, ako aj poštovné a telekomunikačné výdavky.
         2.   Výdavky spojené s organizovaním zasadnutí, rozmnožovaním dokumentov a s tlmočením na zasadnutiach a s prekladom dokumentov do alebo z angličtiny a španielčiny znáša hostiteľská strana, ktorá zasadnutie organizuje. Tlmočenie a preklad do iných jazykov alebo z iných jazykov znáša priamo žiadajúca zmluvná strana.
         Článok 15
         Zmeny rokovacieho poriadku
         Tento rokovací poriadok je možné meniť rozhodnutím Spoločnej rady v súlade s článkom 11 rokovacieho poriadku Spoločnej rady.
         Článok 16
         Podvýbory
         1.   V súlade s článkom 83 ods. 1 dohody môže Spoločný výbor rozhodnúť, že v špecifických oblastiach, ktoré sú pre vykonávanie dohody potrebné, zriadi podvýbor, ktorý mu bude pomáhať pri plnení jeho úloh. Spoločný výbor môže rozhodnúť o zrušení akéhokoľvek takéhoto podvýboru a stanoviť alebo zmeniť jeho rokovací poriadok. Ak nie je rozhodnuté inak, uvedené podvýbory podliehajú právomoci Spoločného výboru, ktorému podávajú správy po každom svojom zasadnutí.
         2.   Ak v dohode nie je stanovené inak alebo ak nie je schválené inak v Spoločnej rade, tento rokovací poriadok sa použije primerane pre akýkoľvek podvýbor zriadený dohodou alebo podľa odseku 1.
         3.   Zasadnutia podvýborov sa môžu konaťkedykoľvek podľa potreby buď osobne v Bruseli alebo na Kube, alebo napríklad prostredníctvom videokonferencie. Podvýbory sú platformou na monitorovanie pokroku pri aproximácii v konkrétnych oblastiach, na prerokovanie určitých otázok a výziev vyplývajúcich z tohto procesu a na formulovanie odporúčaní a operatívnych záverov.
         4.   Všetka súvisiaca korešpondencia, dokumenty a oznámenia, ktoré sa týkajú činnosti podvýboru, sa v kópii zasielajú sekretariátu Spoločného výboru.
         5.   Ak sa zmluvné strany nedohodnú inak v rámci Spoločnej rady, majú podvýbory len právomoc predkladať odporúčania Spoločnému výboru.


title: Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/160 z 30. júna 2017 o štátnej pomoci SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), ktorú poskytlo Poľsko vo veci dane v maloobchodnom sektore [oznámené pod číslom C(2017) 4449] (Text s významom pre EHP )

text:
               1.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 29/38

         ROZHODNUTIE KOMISIE (EÚ) 2018/160
   z 30. júna 2017
   o štátnej pomoci SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), ktorú poskytlo Poľsko vo veci dane v maloobchodnom sektore

         [oznámené pod číslom C(2017) 4449]

   (Iba poľské znenie je autentické)
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
   so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
   po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili svoje pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (1),
   keďže:
   1.   POSTUP

               (1)

               Komisia sa na základe novinových článkov publikovaných vo februári 2016 dozvedela, že Poľsko zvažuje prijatie zákona, ktorým sa zavedie daň z obratu v maloobchodnom sektore charakterizovaná systémom progresívnej sadzby.

               (2)

               Útvary Komisie poslali 11. februára a 30. mája 2016 poľským orgánom listy, v ktorých žiadali viac informácií o plánovanom zákone a vyzvali Poľsko, aby s nimi tento zákon prekonzultovalo pred jeho prijatím. V uvedených listoch takisto zdôraznili podobnosti tohto zákona s poplatkom za inšpekciu potravinových reťazcov v Maďarsku, v prípade ktorého Komisia začala formálne vyšetrovanie štátnej pomoci, a vysvetlili predbežné posúdenie štátnej pomoci týkajúce sa uvedeného poplatku v rozhodnutí o začatí konania (2). Útvary Komisie napokon informovali Poľsko, že ak bude opatrenie zahŕňajúce štátnu pomoc zavedené bez predchádzajúceho súhlasu Komisie, Komisia by mohla vydať príkaz na pozastavenie pomoci.

               (3)

               Poľské orgány odpovedali na tieto listy 2. marca a 27. júna 2016. Listom z 2. marca 2016 sa poľské orgány zaviazali oboznámiť Komisiu s návrhom zákona po jeho dokončení. Listom z 27. júna 2016 poľské orgány informovali Komisiu, že návrh zákona už bol predložený poľskému parlamentu a že bude prijatý v krátkom čase. Útvarom Komisie poskytli aj text návrhu zákona.

               (4)

               Dňa 6. júla 2016 poľský parlament prijal zákon o dani z maloobchodného predaja (USTAWA z dnia 6. lipca 2016 r. o podatku od sprzedaży detalicznej (3), ďalej len „zákon“). Zákon nadobudol účinnosť 1. septembra 2016.

               (5)

               Listom z 8. júla 2016 Komisia informovala Poľsko o svojom predbežnom stanovisku, že maloobchodná daň podľa tohto zákona (ďalej len „maloobchodná daň“) predstavuje štátnu pomoc, a požiadala poľské orgány, aby vyjadrili svoje stanoviská k možnosti, že Komisia vydá príkaz na pozastavenie pomoci. Odpoveď bola Komisii doručená 22. júla 2016.

               (6)

               Dňa 4. augusta 2016 bola Komisii doručená sťažnosť týkajúca sa štátnej pomoci v súvislosti s tým istým opatrením.

               (7)

               Listom z 19. septembra 2016 Komisia informovala Poľsko, že sa rozhodla začať konanie stanovené v článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „zmluva“), pokiaľ ide o uvedené opatrenie pomoci (ďalej len „rozhodnutie o začatí konania“). Komisia požiadala aj o okamžité pozastavenie opatrenia v súlade s článkom 13 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (4).

               (8)

               Rozhodnutie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie
                   (5). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k uvedenému opatreniu pomoci.

               (9)

               Poľsko predložilo svoje pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania listom zo 7. novembra 2016. Komisia nedostala pripomienky od zainteresovaných strán.

               (10)

               Nariadením poľského ministra rozvoja a financií, ktoré nadobudlo účinnosť 19. októbra 2016, Poľsko pozastavilo výber maloobchodnej dane s platnosťou pre obrat dosiahnutý v období od 1. septembra 2016 do 31. decembra 2016 (6). Poľský parlament prijal 15. novembra 2016 zákon, ktorý nadobudol účinnosť 22. decembra 2016 (7) a ktorým sa pozastavuje uplatňovanie dane z maloobchodného predaja do 1. januára 2018.

               (11)

               Listom z 11. januára 2017 Komisia informovala Poľsko, že nedostala žiadne pripomienky od zainteresovaných strán, a vyzvala poľské orgány, aby prerokovali s útvarmi Komisie svoje pripomienky, ako aj akékoľvek prípadné plánované zmeny zákona. Rokovanie vo forme videokonferencie sa uskutočnilo 14. marca 2017.

         2.   PODROBNÝ OPIS OPATRENIA POMOCI

               (12)

               Zákonom sa zavádza daň v maloobchodnom sektore v Poľsku.

               (13)

               Podľa článku 5 zákona sa daň vzťahuje na obrat dosiahnutý predajom tovarov fyzickým osobám, ktoré nevykonávajú žiadnu hospodársku činnosť (spotrebitelia). Zdaniteľnou osobou je podľa článku 4 zákona maloobchodný predajca, ktorým je fyzická osoba, spoločnosť podľa občianskeho práva (spółka cywilna), organizačná jednotka bez právnej subjektivity a morálny subjekt, ako sú napríklad osobné spoločnosti (spółki osobowe) a iné spoločnosti, na ktoré sa vzťahuje dokument kodeks spolek handlowych [spoločnosti s ručením obmedzeným (z.o.o.) a akciové spoločnosti (S.A.)] (8).

               (14)

               Podľa článku 8 zákona povinnosť zaplatiť daň z obratu vzniká, keď zdaniteľná osoba dosiahne mesačný obrat vyšší než 17 miliónov PLN. Podľa článku 6 ods. 1 zákona je základom dane výška obratu z maloobchodného predaja vykonaného počas jedného mesiaca presahujúca sumu 17 miliónov PLN. Maloobchodná daň je splatná každý mesiac do 25. dňa v mesiaci nasledujúcom po mesiaci, v ktorom bol zdanený príjem dosiahnutý.

               (15)

               V článku 9 zákona sú stanovené dve sadzby dane:

                           —

                           sadzba dane je stanovená na 0,8 % v prípade podnikov s mesačným obratom z maloobchodného predaja vyšším než 17 miliónov PLN (≈ 4 milióny EUR (9)), ale nepresahujúcim sumu 170 miliónov PLN (≈ 40 miliónov EUR) a

                           —

                           sadzba dane je stanovená na 1,4 % v prípade podnikov s mesačným obratom z maloobchodného predaja vyšším než 170 miliónov PLN.

               (16)

               Vzhľadom na článok 6 ods. 1 a článok 8 zákona, na základe ktorých sa vylučuje časť mesačného obratu podnikov z maloobchodného predaja nepresahujúca sumu 17 miliónov PLN, schéma maloobchodnej dane sa dá považovať za schému založenú na systéme progresívnej sadzby pozostávajúcom z troch rôznych pásem mesačného obratu, na ktoré sa vzťahujú tri rôzne sadzby dane: sadzba dane 0 % v prípade mesačného obratu z maloobchodného predaja nepresahujúceho sumu 17 miliónov PLN, sadzba dane 0,8 % v prípade mesačného obratu vyššieho než 17 miliónov PLN, ale nepresahujúceho sumu 170 miliónov PLN, a sadzba dane 1,4 % v prípade mesačného obratu z maloobchodného predaja vyššieho než 170 miliónov PLN.

         3.   FORMÁLNE VYŠETROVACIE KONANIE

   3.1.   Dôvody na začatie formálneho vyšetrovacieho konania

               (17)

               Komisia začala formálne vyšetrovacie konanie, pretože v danom štádiu zastávala názor, že systém progresívnej sadzby poľskej dane v maloobchodnom sektore predstavuje neoprávnenú a nezlučiteľnú štátnu pomoc.

               (18)

               Komisia sa predovšetkým domnievala, že zákon vytvára rozdiely medzi podnikmi pôsobiacimi v oblasti maloobchodného predaja na základe ich obratu, a teda ich veľkosti, a poskytuje selektívnu výhodu podnikom s nižším obratom, a teda menším podnikom. Poľsko nepredložilo presvedčivé vysvetlenie, prečo sa väčší a menší maloobchodní predajcovia nachádzajú v rozličnej skutkovej a právnej situácii pri stanovení dane z maloobchodného predaja. Poľsko preto nepreukázalo, že opatrenie bolo odôvodnené povahou alebo všeobecnou schémou daňového systému. Komisia preto predbežne zastávala názor, že zákon viedol ku vzniku štátnej pomoci, keďže žiadna z ostatných podmienok stanovených v článku 107 ods. 1 zmluvy zrejme nebola splnená.

               (19)

               Napokon Komisia vzniesla námietky, pokiaľ ide o zlučiteľnosť zákona s vnútorným trhom. Komisia poznamenala, že sa zrejme neuplatnila žiadna z výnimiek stanovených v článku 107 ods. 2 alebo 3 zmluvy a že Poľsko ani nepredložilo žiadny argument, prečo bude maloobchodná daň zlučiteľná s vnútorným trhom. Komisia ďalej pripomenula, že nemôže vyhlásiť za zlučiteľné opatrenie štátnej pomoci, ktoré predstavuje nezrušiteľné porušenie iných noriem práva Únie, ako sú napríklad základné slobody stanovené v zmluve alebo ustanovenia nariadení a smerníc Únie. Komisia v danom štádiu nemohla vylúčiť, že opatrenie je zamerané predovšetkým na podniky so zahraničným vlastníkom, čo by mohlo predstavovať porušenie článku 49 zmluvy, v ktorom je stanovená základná sloboda usadiť sa.

         3.2.   Pripomienky Poľska

               (20)

               Poľské orgány zastávajú názor, že opis maloobchodnej dane v rozhodnutí o začatí konania ako systému, ktorý obsahuje tri rôzne pásma a sadzby dane, je nesprávny. Podľa názoru poľských orgánov má maloobchodná daň iba dve sadzby, keďže príjmy nepresahujúce sumu 17 miliónov PLN vôbec dani nepodliehajú, bez ohľadu na druh podniku dosahujúceho príjem a na celkovú sumu príjmov dosiahnutých v danom mesiaci. Podľa ich názoru je oslobodenie od dane odlišné od nulovej sadzby dane a prahové hodnoty sa uplatňujú na všetky zdaniteľné osoby „za rovnakých a objektívnych podmienok“.

               (21)

               Pokiaľ ide o účel dane, poľské orgány zdôrazňujú, že príjmy, ktoré by mala priniesť maloobchodná daň, budú určené na financovanie programu prídavkov na deti 500+. Vzhľadom na odhadovaný rozpočet tohto programu (t. j. približne 16 miliárd PLN v roku 2016 a približne 22 miliárd PLN v nasledujúcich rokoch) by sa však jeho financovanie iba čiastočne zabezpečovalo prostredníctvom maloobchodnej dane (t. j. z očakávaných výnosov za celý rok približne 1,6 miliardy PLN v roku 2017). Poľsko takisto tvrdí, že program prídavkov na deti 500+ okrem toho, že predstavuje náklady, by mal aj kladný vplyv na hospodárstvo prostredníctvom zvýšenia spotreby, a teda by priamo ovplyvňoval príjmy maloobchodných predajcov.

               (22)

               Pokiaľ ide o financovanie opatrenia zo štátnych prostriedkov, Poľsko tvrdí, že štruktúra dane nezahŕňa príjmy, ktorých sa vzdáva a ktoré by sa za normálnych okolností získavali od maloobchodných predajcov. Poľské orgány predovšetkým trvajú na tom, že nezdaniteľná suma a znížená sadzba dane 0,8 % sa vzťahujú na všetky spoločnosti a že poľský štát sa vzdáva prostriedkov, ktoré by inak mohol získať od všetkých podnikov a nielen od tých menších.

               (23)

               Poľsko ďalej zastáva názor, že sa musí rozlišovať medzi „celkovým progresívnym zdaňovaním“, keď sa rôzne sadzby uplatňujú na celý obrat podnikov v závislosti od veľkosti tohto obratu, a „progresívnym zdaňovaním v pásmach“, keď sa rôzne sadzby uplatňujú na rôzne časti (pásma) obratu všetkých podnikov. Progresívne zdaňovanie v pásmach podľa názoru Poľska nepredstavuje žiadnu selektívnu výhodu, pretože rovnaké daňové triedy sa uplatňujú na všetky maloobchodné podniky. Poľsko predovšetkým tvrdí, že progresívna povaha dane nepredstavuje výhodu pre menšie podniky, keďže nezdaniteľná suma a znížená sadzba dane 0,8 % znižujú prevádzkové náklady podnikov s vyšším aj nižším príjmom. V prípade Poľska platí, že čím vyššie príjmy podnik dosahuje, tým väčšiu pomoc tento podnik dostáva.

               (24)

               Poľsko okrem toho tvrdí, že Komisia nesprávne identifikovala príjemcov výhod, pretože nie vždy je pravdou, že podniky s nižšími príjmami sú menšie podniky a podniky dosahujúce vyššie príjmy sú väčšie podniky. Podľa Poľska v skutočnosti príjmy podnikov nesúvisia priamo, alebo prinajmenšom nie výlučne, s ich veľkosťou.

               (25)

               Pokiaľ ide o selektívnosť opatrenia, Poľsko vyvracia referenčný systém určený Komisiou a tvrdí, že iba zdaňovanie príjmov v maloobchodnom sektore presahujúcich sumu 17 miliónov PLN mesačne by sa malo považovať za referenčný systém. Dôvodom je podľa jeho tvrdenia skutočnosť, že príjmy nepresahujúce sumu 17 miliónov PLN maloobchodnej dani nepodliehajú. Poľsko ďalej tvrdí, že štruktúra systému nie je svojvoľná ani predpojatá a že oslobodenie od dane sa uplatňuje na všetky zdaniteľné osoby. S odkazom na odôvodnenie 26 rozhodnutia o začatí konania zároveň tvrdí, že nie je možné dospieť k záveru, že opatrenie predstavuje štátnu pomoc, bez stanovenia jedinej referenčnej sadzby, ktorá slúži ako referenčný bod.

               (26)

               Po druhé, ako odpoveď na odôvodnenie 32 rozhodnutia o začatí konania Poľsko tvrdí, že priemerná sadzba maloobchodnej dane, ako ju určila Komisia, je umelo vytvorená. Podľa neho štruktúra maloobchodnej dane je založená na konkrétnych sadzbách priradených ex ante dvom konkrétnym pásmam, pričom tieto sadzby sa uplatňujú rovnako na všetky zdaniteľné osoby. Okrem toho, „progresívne zdaňovanie v pásmach“ nie je selektívne, keďže znížené sadzby sa uplatňujú za rovnakých podmienok na všetky podniky bez ohľadu na ich veľkosť. V dôsledku toho, podľa názoru Poľska, neexistuje rozdielne zaobchádzanie s podnikmi, ktoré sa nachádzajú v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii.

               (27)

               Na základe uvedených skutočností Poľsko tvrdí, že nie je potrebné predkladať odôvodnenie povahy alebo celkovej štruktúry systému. Poľské orgány napriek tomu tvrdia, že prístup k progresívnemu systému maloobchodnej dane a k progresívnemu systému dane z príjmu by mal byť rovnaký a že oba prístupy by sa mali považovať za odôvodnené na účely redistribúcie. Poľsko však neposkytuje žiadne ďalšie argumenty, ktoré by podporovali toto údajné odôvodnenie.

               (28)

               Pokiaľ ide o vplyv na obchod a o narušenie hospodárskej súťaže, Poľsko predložilo štruktúru svojho maloobchodného sektora a poznamenáva, že obchody dosahujúce najvyššie príjmy (v nákupných strediskách) sú zvyčajne umiestnené v mestách, čo im zabezpečuje vyššiu frekvenciu zákazníkov, než je to v prípade obchodov umiestnených mimo miest, kde zákazníci musia znášať cestovné náklady. Naproti tomu malé obchody sú umiestnené v malých mestách a na vidieku, kde je situácia opačná (obchody sú ťažšie dostupné a frekvencia a obrat sú nižšie). Poľsko ďalej poznamenalo, že v skupine predajcov s najvyššími príjmami sa bežne využívajú postupy daňovej optimalizácie, čo ich vedie k neplateniu dane z príjmov právnických osôb, a že predajcovia s najvyšším obratom využívajú výhody úspor z rozsahu (čím viac predajú, tým nižšie sú jednotkové náklady) a snažia sa uplatniť svoj vplyv na znižovanie marže výrobcov a dodávateľov vo svoj prospech. Poľsko napokon poznamenalo, že rozvojom moderného obchodu v krajine sa výrazne oslabil segment nezávislých maloobchodných predajcov (51 % trhu v roku 2008 a 37 % v roku 2015).

               (29)

               Poľsko dospelo k záveru, že: i) aj keby sa mala maloobchodná daň považovať za selektívnu, hospodárska súťaž by nebola narušená, pretože veľkí predajcovia už majú výraznú konkurenčnú výhodu oproti malým predajcom, a ii) progresívne sadzby maloobchodnej dane obmedzujú negatívne zmeny v štruktúre obchodu (miznutie drobného obchodu spojené s rozširovaním obchodu veľkého formátu), ktoré v súčasnosti narušujú hospodársku súťaž.

               (30)

               Poľsko napokon tvrdí, že rozhodnutie o začatí konania neodôvodnene obmedzuje autonómiu členských štátov pri príprave ich fiškálnej politiky. Podľa Poľska je vecou štátu vypracovať štruktúru dane, ktorú zavádza, t. j. stanoviť predmet, daňový základ a sadzby, ktoré sú optimálne z hľadiska vykonávanej fiškálnej politiky.

         3.3.   Pripomienky zainteresovaných strán

               (31)

               Komisia nedostala žiadne pripomienky od zainteresovaných strán.

         4.   POSÚDENIE POMOCI

               (32)

               Ako odpoveď na tvrdenie Poľska v reakcii na rozhodnutie o začatí konania, že maloobchodná daň predstavuje opatrenie priameho zdanenia a že teda Komisia vykonávaním svojej právomoci v oblasti štátnej pomoci neodôvodnene obmedzuje autonómiu štátu pri príprave fiškálnej politiky, Komisia predbežne pripomína, že hoci členské štáty majú fiškálnu autonómiu v oblasti priamych daní, každé fiškálne opatrenie, ktoré členský štát prijme, musí byť v súlade s článkom 107 zmluvy (10).

         4.1.   Existencia pomoci

               (33)

               Podľa článku 107 ods. 1 zmluvy každá pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi. Aby bolo opatrenie kvalifikované ako pomoc v zmysle článku 107 ods. 1, musia byť splnené všetky podmienky uvedené v tomto ustanovení (11). Je preto osvedčeným prístupom, že na to, aby bolo opatrenie kvalifikované ako štátna pomoc, po prvé musí existovať zásah štátu alebo zo štátnych prostriedkov, po druhé zásah musí mať schopnosť ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi, po tretie musí poskytovať selektívnu výhodu podniku a po štvrté, musí narúšať hospodársku súťaž alebo hroziť narušením hospodárskej súťaže (12).

         4.1.1.   Štátne prostriedky a pripísateľnosť štátu

               (34)

               Opatrenie predstavuje štátnu pomoc, ak je pripísateľné členskému štátu a ak je financované zo štátnych prostriedkov.

               (35)

               Keďže maloobchodná daň vyplýva zo zákona poľského parlamentu, je jasne pripísateľná poľskému štátu.

               (36)

               Pokiaľ ide o financovanie opatrenia zo štátnych prostriedkov, podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora opatrenie, ktorým orgány verejnej moci poskytujú určitým podnikom daňové výnimky, ktoré, aj keď nezahŕňajú pozitívny prevod štátnych prostriedkov, stavajú nimi dotknuté osoby do výhodnejšej finančnej situácie v porovnaní s inými daňovníkmi, predstavuje štátnu pomoc (13). V odôvodneniach 37 až 60 Komisia preukáže, že systém progresívnej sadzby maloobchodnej dane opísaný v odôvodneniach 15 a 16 vedie k tomu, že Poľsko sa zrieka daňového príjmu, ktorý by inak bolo oprávnené vyberať od maloobchodných predajcov s nižšou úrovňou obratu (a teda menších maloobchodných predajcov), ak by podliehali maloobchodnej dani s rovnakou priemernou efektívnou sadzbou ako maloobchodní predajcovia s vyššou úrovňou obratu (a teda väčší maloobchodní predajcovia). Diskriminácia medzi maloobchodnými predajcami na základe ich veľkosti v rámci systému progresívnej sadzby zjavne vedie k tomu, že Poľsko sa zrieka daňového príjmu, ktorý by inak bolo oprávnené vyberať od maloobchodných podnikov fungujúcich na základe franchisingového modelu v porovnaní s maloobchodným podnikom fungujúcim na základe modelu holdingovej spoločnosti (14). Zrieknutím sa týchto príjmov maloobchodná daň vytvára stratu štátnych prostriedkov v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy (15).

         4.1.2.   Výhoda

               (37)

               V zmysle judikatúry súdov Únie zahŕňa pojem pomoci nielen pozitívne výhody, ale aj opatrenia, ktoré rôznymi formami zmenšujú poplatky bežne zahrnuté v rozpočte daného podniku (16). Výhoda sa môže poskytnúť prostredníctvom rôznych typov zníženia daňového zaťaženia spoločnosti, najmä prostredníctvom zníženia uplatniteľnej sadzby dane, daňového základu alebo splatnej sumy dane (17). Opatrenie pozostávajúce zo zníženia dane alebo odvodu poskytuje výhodu, keďže dotknuté podniky vďaka nemu získavajú výhodnejšiu finančnú pozíciu ako iní daňoví poplatníci, čo vedie k strate štátneho príjmu (18).

               (38)

               Zákonom sa zavádza systém progresívnej sadzby, ktorý sa uplatňuje na všetky podniky podliehajúce maloobchodnej dani, a daňové zaťaženie každého maloobchodného predajcu závisí od pásma, do ktorého patrí jeho obrat.

               (39)

               Následkom progresívnej povahy dane je, že keď sa obrat z maloobchodného predaja maloobchodného predajcu zvýši a dosiahne nasledujúce vyššie pásmo, vzrastie nielen suma dane, ale aj priemerná percentuálna výška dane uloženej na uvedený obrat (19). V dôsledku toho maloobchodní predajcovia s nízkym obratom buď nepodliehajú maloobchodnej dani, alebo podliehajú dani s podstatne nižšou priemernou efektívnou sadzbou než maloobchodní predajcovia s vysokým obratom, čím sa znižujú výdavky, ktoré musia znášať podniky s nízkym obratom v porovnaní s podnikmi s vysokým obratom. Keďže výška obratu dosiahnutého podnikom do istej miery koreluje s veľkosťou podniku, je možné konštatovať, že systém progresívnej sadzby podľa zákona poskytuje hospodársku výhodu menším maloobchodným predajcom v neprospech väčších maloobchodných predajcov vo forme zníženia ich daňového zaťaženia a zníženia priemernej efektívnej sadzby dane, ktorej tieto podniky podliehajú. Náklady, ktoré predstavuje daň na konci mesiaca za každých 100 PLN obratu, skutočne budú nulové pre podniky s celkovým obratom nepresahujúcim sumu 17 miliónov PLN, progresívne sa zvýšia na 0,8 % pre maloobchodných predajcov s celkovým obratom vyšším než 17 miliónov PLN, ale nepresahujúcim sumu 170 miliónov PLN, a ďalej sa zvýšia na 1,4 % pre maloobchodných predajcov s celkovým obratom presahujúcim sumu 170 miliónov PLN, ako je uvedené v tabuľke:

                           Obrat (PLN)

                           Hraničná sadzba (%)

                           Daň (PLN)

                           Daň/obrat (%)

                           500 000 000

                           1,4

                           5 844 000

                           1,2

                           100 000 000

                           0,8

                           664 000

                           0,7

                           20 000 000

                           0,8

                           24 000

                           0,1

                           15 000 000

                           0

                           0

                           0,0

               (40)

               Diskriminácia medzi maloobchodnými predajcami na základe ich veľkosti v rámci systému progresívnej sadzby zároveň znamená, že samostatným maloobchodným predajcom fungujúcim na základe franchisingového modelu sa poskytuje výhoda, keďže ich daňové zaťaženie sa stanovuje na základe mesačného obratu z maloobchodného predaja ich samostatných obchodov, a nie na základe mesačného obratu z maloobchodného predaja celého reťazca, ako je to v prípade maloobchodných reťazcov fungujúcich na základe modelu holdingovej spoločnosti (20).

         4.1.3.   Selektívnosť

               (41)

               Opatrenie je selektívne, ak zvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých druhov tovaru v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy. V prípade schém pomoci Súdny dvor rozhodol, že selektívnosť opatrenia by sa mala zásadne posudzovať na základe analýzy pozostávajúcej z troch krokov (21). Prvým je identifikácia bežného daňového režimu uplatňovaného v danom členskom štáte: „referenčný systém“. Druhým krokom je stanovenie, či toto opatrenie predstavuje výnimku z uvedeného systému v tom zmysle, že rozlišuje medzi hospodárskymi subjektmi, ktoré sú z pohľadu cieľov vlastných danému systému v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii. Ak dané opatrenie nepredstavuje výnimku z referenčného systému, nie je selektívne. Naopak, ak je výnimkou (a teda je prima facie selektívne), musí sa v treťom kroku analýzy určiť, či je výnimka oprávnená povahou alebo všeobecnou štruktúrou referenčného daňového systému (22). Ak je opatrenie prima facie selektívne a je oprávnené povahou alebo štruktúrou všeobecného daňového systému, nebude sa považovať za selektívne a článok 107 ods. 1 zmluvy sa naň nebude vzťahovať.

         4.1.3.1.   Referenčný systém

               (42)

               Referenčný systém tvorí jednotný súbor pravidiel, ktoré sa všeobecne uplatňujú na základe objektívnych kritérií na všetky podniky patriace do rozsahu jeho pôsobnosti vymedzeného cieľom systému.

               (43)

               V rozpore s tvrdením Poľska nie je možné konštatovať, že cieľom maloobchodnej dane je financovanie rozpočtových výdavkov v rámci rodinného programu prídavkov na deti 500+. Poľsko potvrdilo, že daňové príjmy sa nemôžu prideliť vcelku a výlučne na financovanie vopred určeného druhu výdavku, takže údajné prepojenie medzi oblasťou starostlivosti o dieťa a maloobchodným sektorom nebolo vytvorené a rovnako nebolo vytvorené údajné prepojenie medzi nákladmi na program starostlivosti o dieťa a veľkosťou obratu maloobchodných predajcov. Financovanie rodinného programu prídavkov na deti 500+ sa nedá považovať za vlastný cieľ maloobchodnej dane.

               (44)

               Cieľom maloobchodnej dane je skôr zdanenie obratu všetkých hospodárskych subjektov podieľajúcich sa na predaji tovaru spotrebiteľom ako fyzickým osobám. Vzhľadom na tento cieľ by sa mali všetky podniky, ktorých obrat vzniká predajom tovaru fyzickým osobám, považovať za subjekty v podobnej skutkovej a právnej situácii. Komisia preto považuje za referenčný systém maloobchodnú daň uplatniteľnú na obrat podnikov podieľajúcich sa na maloobchodnom predaji všetkých druhov tovaru v Poľsku.

               (45)

               V rozpore s tvrdením Poľska (23) by sa referenčný systém nemal obmedzovať len na podniky s obratom vyšším než 17 miliónov PLN na základe skutočnosti, že mesačný obrat z maloobchodného predaja dosiahnutý podnikmi, nepresahujúci sumu 17 miliónov PLN, podľa zákona nepodlieha dani. Toto vylúčenie sa uplatňuje na všetky podniky, ktorých obrat vzniká maloobchodným predajom tovaru, bez ohľadu na to, či dosahujú obrat presahujúci alebo nepresahujúci sumu 17 miliónov PLN.

               (46)

               Komisia sa ani nedomnieva, že systém progresívnej sadzby dane stanovený v zákone tvorí súčasť referenčného systému. Súdny dvor uviedol, že analýza selektívnosti nie je vždy dostatočná na stanovenie, či je opatrenie výnimkou z referenčného systému vymedzeného členským štátom (24). Je takisto potrebné vyhodnotiť, či členský štát vymedzil systém súdržným spôsobom, alebo naopak, či ho navrhol zreteľne svojvoľným alebo predpojatým spôsobom s cieľom uprednostniť určité podniky pred inými. Namiesto toho, aby pre všetky podniky stanovil všeobecné pravidlá, z ktorých sa poskytujú výnimky v prospech niektorých podnikov, mohol by dosiahnuť rovnaký výsledok obídením pravidiel štátnej pomoci prostredníctvom úpravy a skombinovania svojich pravidiel tak, že z ich samotného uplatnenia vyplynie pre rozdielne podniky rozdielne daňové zaťaženie (25). Je osobitne dôležité v tejto súvislosti pripomenúť ustálenú judikatúru Súdneho dvora, podľa ktorej článok 107 ods. 1 zmluvy nerozlišuje medzi opatreniami podľa dôvodov alebo cieľov štátnych zásahov, ale vymedzuje ich podľa ich účinkov, a teda bez ohľadu na použité techniky (26).

               (47)

               Dôsledkom systému progresívnej sadzby stanoveného v zákone je, že podniky s nízkym obratom z maloobchodného predaja buď nepodliehajú maloobchodnej dani, alebo podliehajú dani s podstatne nižšou priemernou efektívnou sadzbou (t. j. na každý zlotý dosiahnutého mesačného obratu) než podniky s vysokým obratom, čím sa znižujú výdavky, ktoré musia znášať podniky s nízkym obratom v porovnaní s podnikmi s vysokým obratom. Keďže každý podnik je zdaňovaný odlišnou priemernou efektívnou sadzbou dane, Komisia nemôže určiť jednu referenčnú sadzbu. Poľsko nepredložilo žiadnu konkrétnu sadzbu ako referenčnú sadzbu alebo „bežnú“ sadzbu a ani nevysvetlilo, prečo by bola vyššia sadzba odôvodnená mimoriadnymi okolnosťami v prípade maloobchodných predajcov s vysokou úrovňou obratu, alebo prečo by sa na predajcov s nižšími úrovňami obratu mali uplatňovať nižšie sadzby. Účinok systému progresívnej sadzby dane je teda taký, že rôzne podniky platia dane s odlišnými priemernými efektívnymi sadzbami v závislosti od svojho mesačného obratu, a teda od svojej veľkosti a prevádzkového modelu. Takže je možné konštatovať, že systém progresívnej sadzby dane stanovený v zákone je konkrétne určený na zvýhodnenie menších maloobchodných predajcov pred väčšími, a to uplatňovaním rôznych sadzieb dane na mesačný obrat dosiahnutý podnikmi podieľajúcimi sa na predaji tovaru spotrebiteľom ako fyzickým osobám, v dôsledku čoho podniky s nižším obratom podliehajú dani s nižšou priemernou efektívnou sadzbou než podniky s vyšším obratom, ktoré často môžu byť podnikmi so zahraničným vlastníkom (27), hoci oba druhy podnikov sa venujú tej istej činnosti.

               (48)

               Možno takisto konštatovať, že diskriminácia maloobchodných predajcov na základe ich veľkosti v rámci systému progresívnej sadzby zvýhodňuje maloobchodných predajcov fungujúcich na základe franchisingového modelu alebo nezávisle (napríklad ako spoločnosť podľa občianskeho práva) v porovnaní s maloobchodnými predajcami fungujúcimi na základe modelu holdingovej spoločnosti.

               (49)

               Keďže Poľsko navrhlo daň tak, že zvýhodňuje určité podniky [konkrétne maloobchodných predajcov s nízkymi úrovňami obratu (menších maloobchodných predajcov) a maloobchodných predajcov fungujúcich na základe franchisingového modelu alebo nezávisle (nie v rámci reťazca)] a znevýhodňuje iné podniky (konkrétne maloobchodných predajcov s vysokými úrovňami obratu (väčších maloobchodných predajcov) a maloobchodné reťazce fungujúce na základe modelu holdingovej spoločnosti), referenčný systém je selektívny svojou štruktúrou, ktorá nie je odôvodnená z pohľadu cieľa dane, čo je zdanenie obratu všetkých maloobchodných predajcov. Komisia preto v danom prípade považuje za vhodný referenčný systém stanovenie dane s jednotnou (paušálnou) sadzbou na mesačný obrat dosiahnutý maloobchodným predajom, bez progresívnej dane, ktorá je súčasťou systému.

         4.1.3.2.   Výnimka z referenčného systému

               (50)

               V druhom kroku je potrebné určiť, či je opatrenie výnimkou z uplatňovania referenčných pravidiel v prospech niektorých podnikov, ktoré sa nachádzajú v podobnej skutkovej a právnej situácii so zreteľom na podstatný cieľ referenčného systému.

               (51)

               Podľa článku 6 ods. 1 zákona nie je uložená žiadna daň na časť mesačného obratu, ktorý dosiahol maloobchodný predajca maloobchodným predajom nepresahujúcim sumu 17 miliónov PLN. Pre značný počet maloobchodných predajcov, najmä v oblasti predaja potravín, toto oslobodenie od dane znamená, že sú úplne oslobodení od akéhokoľvek zdanenia obratu, ktorý vzniká ich maloobchodným predajom, keďže ich mesačný obrat vznikajúci z uvedenej činnosti je nižší než 17 miliónov PLN. Podľa verejne dostupných údajov (28) bolo za mesiac september 2016 vydaných 109 daňových priznaní uvádzajúcich zdaniteľnú sumu maloobchodného predaja, zatiaľ čo podľa odhadov poľského ministerstva financií v Poľsku vykonávalo činnosť približne 200 000 maloobchodných predajcov. Z toho vyplýva, že veľká väčšina podnikov v oblasti predaja potravín maloobchodného sektora v Poľsku nedosahuje prahovú hodnotu stanovenú v článku 6 ods. 1 a neplatí žiadnu maloobchodnú daň.

               (52)

               Pokiaľ ide o maloobchodných predajcov, ktorí dosahujú mesačný obrat presahujúci sumu 17 miliónov PLN: ich mesačný obrat pod touto prahovou hodnotou je oslobodený od zdanenia, ich mesačný obrat vyšší než 17 miliónov PLN ale nepresahujúci sumu 170 miliónov PLN podlieha dani so sadzbou 0,8 %, a časť ich obratu, ktorá presahuje sumu 170 miliónov PLN, podlieha dani so sadzbou 1,4 %.

               (53)

               Poľsko rozlišuje medzi „progresívnym zdaňovaním v pásmach“ a „celkovým progresívnym zdaňovaním“ a tvrdí, že nedochádza k výnimke z referenčného systému, keďže všetky sadzby dane (t. j. oslobodenie od dane vo výške 0 % a sadzby 1,4 % a 0,8 %) sa uplatňujú za rovnakých podmienok na všetky podniky. Oba druhy progresívneho zdaňovania však vedú k uplatňovaniu rôznych priemerných efektívnych sadzieb na rôzne spoločnosti na základe ich obratu (ktorý je predmetom zdanenia) a v konečnom dôsledku ich veľkosti. Príklad troch maloobchodných predajcov (zdaniteľných osôb) s dosahovaným mesačným obratom 10 miliónov PLN, 100 miliónov PLN a 750 miliónov PLN ukazuje, že hoci sa na všetkých maloobchodných predajcov vzťahujú rovnaké sadzby dane a rovnaká časť ich príjmu patrí do tých istých troch pásiem, ich priemerné efektívne sadzby dane sa výrazne líšia. Za každých 100 PLN dosiahnutého obratu maloobchodný predajca 1 neplatí žiadnu daň, maloobchodný predajca 2 platí daň vo výške približne 0,7 PLN a maloobchodný predajca 3 daň vo výške približne 1,2 PLN.

                           Mesačný príjem z maloobchodného predaja

                           Maloobchodný predajca 1
                           10 miliónov PLN

                           Maloobchodný predajca 2
                           100 miliónov PLN

                           Maloobchodný predajca 3
                           750 miliónov PLN

                           Daň splatná na časť príjmu nepresahujúcu sumu 17 miliónov PLN

                           0

                           0

                           0

                           Daň splatná na časť príjmu nad 17 miliónov PLN, ale nepresahujúcu sumu 170 miliónov PLN

                           —

                           664 000  PLN
                           (82 999 999  PLN × 0,008)

                           1 224 000  PLN
                           (152 999 999  PLN × 0,008)

                           Daň splatná na časť príjmu nad 170 miliónov PLN

                           —

                           —

                           8 120 000  PLN
                           (579 999 999  PLN × 0,014)

                              Celková splatná daň

                              0

                              664 000  PLN

                              9 344 000  PLN

                              Priemerná efektívna sadzba dane

                              0 %

                              0,664 %

                              1,246 %

               (54)

               Ako ukazuje táto tabuľka, sú to práve progresívne sadzby dane a pásma, na ktoré sa uplatňujú, čo robí maloobchodnú daň diskriminačnou medzi maloobchodnými predajcami (zdaniteľnými osobami) v závislosti od ich úrovne obratu, a teda ich veľkosti. V dôsledku progresívnej povahy sadzby dane stanovenej v zákone podliehajú podniky s vysokými úrovňami obratu podstatne vyšším hraničným sadzbám dane a podstatne vyšším priemerným sadzbám dane v porovnaní s predajcami s nízkymi úrovňami obratu. Komisia preto zastáva názor, že systém progresívnej sadzby zavedený v zákone je výnimkou z referenčného systému, ktorý predstavuje stanovenie dane s jednotnou (paušálnou) sadzbou na maloobchodný predaj podnikov podieľajúcich sa na maloobchodnom predaji v Poľsku, v prospech maloobchodných predajcov s nižším obratom, a teda menších maloobchodných predajcov.

               (55)

               Vzhľadom na uvedené úvahy Komisia zastáva názor, že opatrenie je výnimkou z referenčného systému a je preto prima facie selektívne.

         4.1.3.3.   Odôvodnenie povahou alebo všeobecnou schémou systému

               (56)

               Po tom, čo Komisia preukázala, že opatrenie štátu je prima facie selektívne, keďže vytvára diskrimináciu medzi podnikmi v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii z hľadiska referenčného systému, členský štát by mal poskytnúť odôvodnenie založené na povahe alebo všeobecnej schéme daného systému. Opatrenie, ktoré je výnimkou z referenčného systému, nie je selektívne, ak je odôvodnené povahou alebo všeobecnou schémou daného systému. To je prípad, keď selektívne zaobchádzanie je výsledkom vlastných mechanizmov potrebných pre fungovanie a účinnosť systému (29).

               (57)

               Poľsko tvrdí, že ak sa systém progresívnej dane zavedený v zákone považuje za diskriminačný, proti čomu Poľsko namieta, je odôvodnený na základe jeho účelu redistribúcie, ako je to v prípade daní založených na zisku. Podľa ďalších tvrdení Poľska podniky s vysokými úrovňami obratu majú väčšiu platobnú schopnosť, využívajú úspory z rozsahu, majú schopnosť vyvíjať nátlak na marže výrobcov a dodávateľov vo svoj prospech a často využívajú stratégie daňovej optimalizácie.

               (58)

               Komisia pripomína, že podľa zákona sú podniky zdaňované na základe úrovne ich obratu. Na rozdiel od daní založených na zisku (30) daň založená na obrate nezohľadňuje náklady vznikajúce v rámci predaja. Dane z obratu preto postihujú spoločnosti podľa ich veľkosti a nie podľa ich ziskovosti alebo platobnej schopnosti, ich schopnosti dosahovať produktivitu vyplývajúcu z úspor z rozsahu, ich schopnosti ovplyvňovať marže výrobcov a dodávateľov vo svoj prospech (31) a ich schopnosti využívať stratégie daňovej optimalizácie, ako tvrdí Poľsko. Z toho vyplýva, že žiadny z uvedených faktorov nemôže predstavovať odôvodnenie progresívnej dane odvádzanej z obratu podniku.

               (59)

               Progresívne dane z obratu sa dajú odôvodniť len povahou a všeobecnou schémou (t. j. vnútornou logikou) daňového systému, ak si konkrétny cieľ, ktorý daň sleduje, vyžaduje progresívne sadzby. Napríklad v prípade dane z obratu, ktorej účelom je riešiť niektoré negatívne externality, určitá miera progresívnosti by mohla byť odôvodnená, ak bolo preukázané, že externality vytvárané činnosťami podliehajúcimi dani sa takisto progresívne zväčšujú so zvyšovaním obratu (alebo veľkosti) daňového poplatníka. Poľské orgány žiadne takéto odôvodnenie neposkytli.

               (60)

               Komisia preto nepovažuje progresívne sadzby maloobchodnej dane za odôvodnené povahou alebo všeobecnou schémou daného referenčného daňového systému. Opatrenie tak poskytuje selektívnu výhodu maloobchodným podnikom s nižšou úrovňou obratu (a teda menším podnikom).

         4.1.4.   Potenciálne narušenie hospodárskej súťaže a vplyv na obchod v rámci Únie

               (61)

               Podľa článku 107 ods. 1 zmluvy, aby opatrenie predstavovalo štátnu pomoc, musí narúšať hospodársku súťaž alebo hroziť narušením hospodárskej súťaže a mať vplyv na obchod v rámci Únie.

               (62)

               Maloobchodná daň sa uplatňuje na všetky podniky, ktorých obrat vzniká určitým maloobchodným predajom v Poľsku. Maloobchodný predaj v Poľsku je otvorený hospodárskej súťaži a je charakterizovaný prítomnosťou predajcov z iných členských štátov. Podobne maloobchodní predajcovia so sídlom v Poľsku môžu vykonávať činnosť, alebo ju začať v budúcnosti, v iných členských štátoch. Preto akákoľvek pomoc v prospech určitých subjektov v danom odvetví zrejme ovplyvní obchod v rámci EÚ.

               (63)

               Progresívnosť maloobchodnej dane skutočne má vplyv na situáciu hospodárskej súťaže podnikov, ktoré tejto dani podliehajú. Pokiaľ opatrenie oslobodzuje podniky s nižšími úrovňami obratu od daňovej povinnosti, ktorú by inak boli povinné zaplatiť, ak by podliehali dani s rovnakou sadzbou ako podniky s vysokými úrovňami obratu, selektívna výhoda poskytnutá týmito opatreniami predstavuje prevádzkovú pomoc. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora prevádzková pomoc narúša hospodársku súťaž, takže akákoľvek pomoc poskytnutá týmto podnikom by sa mala považovať za pomoc narúšajúcu hospodársku súťaž alebo hroziacu narušením hospodárskej súťaže prostredníctvom posilnenia ich finančnej pozície na poľskom maloobchodnom trhu. Podobne vyššie sadzby dane pre väčších (s vyšším obratom) maloobchodných predajcov môžu viesť k obmedzeniu ich predaja a zníženiu ich trhového podielu, alebo ich donútiť k odchodu z trhu. Hospodárska súťaž by bola narušená, keďže maloobchodní predajcovia by nesúťažili len na základe svojej efektívnosti a konkurencieschopnosti, ale boli by vystavení aj rozdielnemu daňovému zaobchádzaniu v závislosti od ich úrovne obratu, čo by nebolo odôvodnené negatívnymi externalitami, ktoré spôsobujú.

               (64)

               Pokiaľ ide o pripomienky Poľska týkajúce sa štruktúry maloobchodného sektora, Komisia poznamenáva, že skutočnosť, ktorú Poľsko uvádza (32), že progresívne sadzby dane obmedzujú negatívne zmeny v štruktúre obchodu (miznutie drobného obchodu spojené s rozširovaním obchodu veľkého formátu), ktoré podľa Poľska v súčasnosti narušujú hospodársku súťaž, nepredstavujú nič iné než potvrdenie skutočnosti, že opatrenie bolo prijaté s cieľom ovplyvniť konkurenčné prostredie maloobchodného sektora v krajine.

               (65)

               V dôsledku toho Komisia zastáva názor, že opatrenie narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže a má vplyv na obchod v rámci Únie.

         4.1.5.   Záver

               (66)

               Keďže všetky podmienky stanovené v článku 107 ods. 1 zmluvy sú splnené, Komisia dospela k záveru, že maloobchodná daň so systémom progresívnej sadzby predstavuje štátnu pomoc v zmysle uvedeného ustanovenia.

         4.2.   Zlučiteľnosť pomoci s vnútorným trhom

               (67)

               Štátna pomoc sa považuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom, ak patrí do niektorej z kategórií uvedených v článku 107 ods. 2 zmluvy (33), a je možné ju považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom, ak Komisia zistí, že patrí do niektorej z kategórií uvedených v článku 107 ods. 3 zmluvy (34). Je však povinnosťou členského štátu, ktorý poskytuje pomoc, aby preukázal, že je zlučiteľná s vnútorným trhom v súlade s článkom 107 ods. 2 alebo 3 zmluvy (35).

               (68)

               Komisia poznamenáva, že poľské orgány neposkytli žiadne argumenty, prečo bude maloobchodná daň zlučiteľná s vnútorným trhom. Poľsko nepredložilo žiadne pripomienky k pochybnostiam vyjadreným v rozhodnutí o začatí konania, pokiaľ ide o zlučiteľnosť opatrenia.

               (69)

               Komisia zastáva názor, že sa neuplatňuje žiadna z výnimiek uvedených v daných ustanoveniach, keďže cieľom opatrenia zrejme nie je dosiahnutie žiadneho z cieľov uvedených v týchto ustanoveniach. V dôsledku toho dané opatrenie nie je možné vyhlásiť za zlučiteľné s vnútorným trhom.

         4.3.   Vymáhanie pomoci

               (70)

               Komisia zákon nikdy neoznačila ani nevyhlásila za zlučiteľný s vnútorným trhom. Keďže toto opatrenie predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy a novú pomoc v zmysle článku 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2015/1589, ktorá sa začala realizovať v rozpore s povinnosťou pozastavenia podľa článku 108 ods. 3 zmluvy, opatrenie predstavuje neoprávnenú pomoc aj v zmysle článku 1 písm. f) nariadenia (EÚ) 2015/1589.

               (71)

               Dôsledkom zistenia, že zákon predstavuje neoprávnenú a nezlučiteľnú štátnu pomoc, je skutočnosť, že sa táto pomoc musí vymáhať od príjemcov podľa článku 16 nariadenia (EÚ) 2015/1589.

               (72)

               V dôsledku príkazu na pozastavenie pomoci, ktorý Komisia vydala v rozhodnutí o začatí konania, však Poľsko potvrdilo listom zo 7. novembra 2016, že pozastavilo výber maloobchodnej dane podľa zákona.

               (73)

               Na základe daného opatrenia tak nebola reálne poskytnutá žiadna štátna pomoc. Z toho dôvodu nie je potrebné jej vymáhanie.

         5.   ZÁVER

               (74)

               Komisia zistila, že Poľsko neoprávnene poskytlo danú pomoc v rozpore s článkom 108 ods. 3 zmluvy.

               (75)

               Týmto rozhodnutím nie je dotknuté prípadné konanie podľa článku 258 ZFEÚ týkajúce sa súladu opatrenia so základnými slobodami stanovenými v zmluve, predovšetkým so slobodou usadiť sa, zaručenou v článku 49 zmluvy,

         PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
   Článok 1
   Maloobchodná daň so systémom progresívnej sadzby, ako bola zavedená zákonom o dani z maloobchodného predaja zo 6. júla 2016, predstavuje štátnu pomoc, ktorá je nezlučiteľná s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a ktorú Poľsko neoprávnene začalo realizovať v rozpore s článkom 108 ods. 3 uvedenej zmluvy.
   Článok 2
   Poľsko zruší všetky neuhradené platby pomoci podľa opatrenia uvedeného v článku 1 s účinnosťou odo dňa prijatia tohto rozhodnutia.
   Článok 3
   Poľsko zabezpečí, aby sa toto rozhodnutie vykonalo do štyroch mesiacov odo dňa jeho oznámenia.
   Článok 4
   1.   Poľsko do dvoch mesiacov odo dňa oznámenia tohto rozhodnutia predloží podrobný opis už prijatých a plánovaných opatrení na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím.
   2.   Poľsko bude Komisiu informovať o priebehu vnútroštátnych opatrení prijatých na vykonávanie tohto rozhodnutia. Na požiadanie Komisie bezodkladne poskytne informácie o už prijatých a plánovaných opatreniach na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím.
   Článok 5
   Toto rozhodnutie je určené Poľskej republike.

      V Bruseli 30. júna 2017

            Za Komisiu

         Margrethe VESTAGER

            členka Komisie

      (1)  Ú. v. EÚ C 406, 4.11.2016, s. 76.

      (2)  Pozri rozhodnutie Komisie vo veci zmeny poplatku za inšpekciu potravinových reťazcov v Maďarsku (Ú. v. EÚ C 277, 21.8.2015, s. 12). Pozri aj rozhodnutia Komisie v týchto veciach: SA.39235 – Maďarská daň z reklamy (Ú. v. EÚ C 136, 24.4.2015, s. 7) a SA.41187 – Zdravotný príspevok podnikov tabakového priemyslu v Maďarsku (Ú. v. EÚ C 277, 21.8.2015, s. 24).

      (3)  Pozri Zbierku zákonov z roku 2016, bod 1155.

      (4)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 24.9.2015, s. 9).

      (5)  Pozri poznámku pod čiarou č. 1.

      (6)  Pozri Zbierku zákonov z roku 2016, bod 1723.

      (7)  Pozri Zbierku zákonov z roku 2016, bod 2099.

      (8)  Vymedzenie pojmu maloobchodného predajcu je uvedené v článku 3 ods. 4 zákona.

      (9)  Pri kurze 1 PLN ≈ 0,238 EUR.

      (10)  Pozri spojené veci C-182/03 a C-217/03, Belgicko a Forum 187 ASBL/Komisia, EU:C:2006:416, bod 81, spojené veci C-106/09 P a C-107/09 P, Komisia/Government of Gibraltar a Spojené kráľovstvo, EU:C:2011:732, vec C-417/10, 3M Italia, EU:C:2012:184, bod 25 a uznesenie vo veci C-529/10, Safilo, EU:C:2012:188, bod 18. Pozri aj vec T-538/11, Belgicko/Komisia, EU:T:2015:188, bod 66.

      (11)  Pozri vec C-399/08 P, Komisia/Deutsche Post, EU:C:2010:481, bod 38 a citovanú judikatúru.

      (12)  Pozri vec C-399/08 P, Komisia/Deutsche Post, EU:C:2010:481, bod 39 a citovanú judikatúru.

      (13)  Pozri spojené veci C-106/09 P a C-107/09 P, Komisia/Government of Gibraltar a Spojené kráľovstvo, EU:C:2011:732, bod 72 a citovanú judikatúru.

      (14)  Maloobchodné podniky, ktoré vlastnia a prevádzkujú viaceré obchody maloobchodného reťazca a na účely maloobchodnej dane sa považujú za jedinú zdaniteľnú osobu.

      (15)  Pozri vec C-169/08, Presidente del Consiglio dei Ministri, EU:C:2009:709, bod 58.

      (16)  Vec C-143/99, Adria-Wien Pipeline, EU:C:2001:598, bod 38.

      (17)  Pozri vec C-66/02, Taliansko/Komisia, EU:C:2005:768, bod 78, vec C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze a i., EU:C:2006:8, bod 132, vec C-522/13, Ministerio de Defensa a Navantia, EU:C:2014:2262, body 21 až 31.

      (18)  Spojené veci C-393/04 a C-41/05, Air Liquide Industries Belgium, EU:C:2006:403, bod 30 a vec C-387/92, Banco Exterior de España, EU:C:1994:100, bod 14.

      (19)  Vypočítané ako podiel sumy dane splatnej daňovým poplatníkom v konkrétnom mesiaci a obratu daňového poplatníka v danom mesiaci.

      (20)  V rámci franchisingového modelu je každý držiteľ franchisingovej licencie inou zdaniteľnou osobou. V pravdepodobnej situácii, keď držiteľ franchisingovej licencie vlastní a prevádzkuje iba jeden obchod, daň z obratu sa uplatňuje na obrat tohto jediného obchodu. V rámci modelu holdingovej spoločnosti jednotlivý obchod nie je zdaniteľnou osobou. Daň a jej progresívne triedy sa uplatňujú na súhrnný obrat všetkých obchodov holdingovej spoločnosti.

      (21)  Pozri napríklad vec C-279/08 P, Komisia/Holandsko (NOx), EU:C:2011:551, vec C-143/99, Adria-Wien Pipeline, EU:C:2001:598, spojené veci C-78/08 až C-80/08, Paint Graphos a i., EU:C:2011:550 a EU:C:2010:411, vec C-308/01, GIL Insurance, EU:C:2004:252 a EU:C:2003:481.

      (22)  Oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci pri opatreniach týkajúcich sa priameho zdaňovania podnikov (Ú. v. ES C 384, 10.12.1998, s. 3).

      (23)  Pozri odôvodnenie 25.

      (24)  Spojené veci C-106/09 P a C-107/09 P, Komisia a Španielsko/Government of Gibraltar a Spojené kráľovstvo, EU:C:2011:732.

      (25)  Tamže, bod 92.

      (26)  Vec C-487/06 P British Aggregates/Komisia, EU:C:2008:757, body 85 a 89 a citovaná judikatúra a vec C-279/08 P, Komisia/Holandsko (NOx), EU:C:2011:551, bod 51.

      (27)  Spojené veci C-106/09 P a C-107/09 P, Komisia a Španielsko/Government of Gibraltar a Spojené kráľovstvo, EU:C:2011:732.

      (28)  Pozri https://www.wiadomoscihandlowe.pl/artykuly/podatek-handlowy-w-praktyce-wiemy-ile-firm-zlozylo,9669/5. Výška dlžnej maloobchodnej dane, ktorú za daný mesiac priznali všetci daňoví poplatníci, bola 114 miliónov PLN. Približne 70 % tejto sumy, čo je 78,9 milióna PLN, malo zaplatiť 10 najväčších maloobchodných predajcov vykonávajúcich činnosť v Poľsku a iba 12 maloobchodných predajcov podliehalo dani s najvyššou sadzbou 1,4 %. Pokiaľ ide o počet maloobchodných predajcov v Poľsku, pozri aj „Rynek detalicznego handlu spożywczego w Polsce“, Fundacja Republikańska, Varsovie 2016.

      (29)  Pozri napríklad spojené veci C-78/08 až C-80/08, Paint Graphos a i., EU:C:2011:550, bod 69.

      (30)  Pozri oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci pri opatreniach týkajúcich sa priameho zdaňovania podnikov (Ú. v. ES C 384, 10.12.1998, s. 3), bod 24. Vyhlásenie o účele redistribúcie, ktorý môže odôvodniť progresívnu sadzbu dane, je výslovne uvedené iba v súvislosti s daňami zo zisku alebo (čistého) príjmu, a nie v súvislosti s daňami z obratu.

      (31)  Navyše sieť držiteľov franchisingovej licencie prevádzkujúcich obchody pod rovnakou značkou môže takisto spoločne uplatniť svoj vplyv na marže výrobcov a dodávateľov ako veľkí integrovaní predajcovia a prípadne svoj vplyv zneužívať. Napriek tomu sa s nimi na účely maloobchodnej dane zaobchádza odlišne.

      (32)  Pozri list Poľska Komisii zo 7. novembra 2016 ako odpoveď na rozhodnutie o začatí konania.

      (33)  Výnimky stanovené v článku 107 ods. 2 zmluvy sa týkajú: a) pomoci sociálnej povahy poskytovanej jednotlivým spotrebiteľom; b) pomoci určenej na náhradu škody spôsobenej prírodnými katastrofami alebo mimoriadnymi udalosťami a c) pomoci poskytovanej určitým oblastiam Spolkovej republiky Nemecko.

      (34)  Výnimky stanovené v článku 107 ods. 3 zmluvy sa týkajú: a) pomoci na podporu rozvoja určitých oblastí; b) pomoci pre určité projekty spoločného európskeho záujmu alebo na nápravu vážnej poruchy fungovania v hospodárstve členského štátu; c) pomoci na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo oblastí; d) pomoci na podporu kultúry a zachovania kultúrneho dedičstva; a e) pomoci vymedzenej rozhodnutím Rady.

      (35)  Vec T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Komisia, EU:T:2007:253, bod 34.


               9.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 50/91

         P8_TA(2016)0081
   Medziinštitucionálna dohoda o lepšej tvorbe práva
   Rozhodnutie Európskeho parlamentu z 9. marca 2016 o uzatvorení medziinštitucionálnej dohody medzi Európskym parlamentom, Radou Európskej únie a Európskou komisiou o lepšej tvorbe práva (2016/2005(ACI))
   (2018/C 050/13)

      Európsky parlament,

               —

               so zreteľom na rozhodnutie Konferencie predsedov zo 16. decembra 2015,

               —

               so zreteľom na návrh medziinštitucionálnej dohody medzi Európskym parlamentom, Radou Európskej únie a Európskou komisiou o lepšej tvorbe práva,

               —

               so zreteľom na článok 17 ods. 1 Zmluvy o Európskej únii,

               —

               so zreteľom na článok 295 Zmluvy o fungovaní Európskej únie,

               —

               so zreteľom na návrh medziinštitucionálnej dohody o lepšej právnej regulácii predložený Komisiou (COM(2015)0216 a jej prílohy),

               —

               so zreteľom na rámcovú dohodu z 20. októbra 2010 o vzťahoch medzi Európskym parlamentom a Európskou komisiou (1) (ďalej len „rámcová dohoda z roku 2010“),

               —

               so zreteľom na Medziinštitucionálnu dohodu medzi Európskym parlamentom, Radou Európskej únie a Komisiou európskych spoločenstiev zo 16. decembra 2003 o lepšej tvorbe práva (2) (ďalej len „medziinštitucionálna dohoda z roku 2003“),

               —

               so zreteľom na svoje uznesenie zo 4. februára 2014 o vhodnosti právnych predpisov EÚ a subsidiarite a proporcionalite – 19. správa o lepšej tvorbe právnych predpisov za rok 2011 (3),

               —

               so zreteľom na svoje uznesenie zo 16. septembra 2015 o pracovnom programe Komisie na rok 2016 (4),

               —

               so zreteľom na závery zasadnutia Európskej rady z 18. a 19. februára 2016,

               —

               so zreteľom na článok 140 ods. 1 rokovacieho poriadku,

               —

               so zreteľom na správu Výboru pre ústavné veci (A8-0039/2016),

               A.

               keďže Európsky parlament opakovane požadoval opätovné prerokovanie medziinštitucionálnej dohody z roku 2003, aby sa v nej zohľadnilo nové legislatívne prostredie, ktoré sa vytvorilo v dôsledku Lisabonskej zmluvy, aby sa zjednotili najlepšie postupy a aby sa táto dohoda aktualizovala v súlade s programom lepšej tvorby právnych predpisov;

               B.

               keďže Výbor regiónov, Európsky hospodársky a sociálny výbor a viaceré národné parlamenty vyjadrili svoje stanovisko k oznámeniu Komisie z 19. mája 2015 s názvom Lepšia právna regulácia v záujme lepších výsledkov – program EÚ (COM(2015)0215), k uvedenému návrhu medziinštitucionálnej dohody o lepšej právnej regulácii predloženému Komisiou alebo ku konsenzu, ktorý dosiahli inštitúcie v súvislosti s novou medziinštitucionálnou dohodou o lepšej tvorbe práva;

               C.

               keďže Európsky parlament v uvedenom uznesení zo 16. septembra 2015 uvítal začatie rokovaní o novej medziinštitucionálnej dohode o lepšej tvorbe práva a stanovil viacero priorít, najmä pokiaľ ide o kvalitu legislatívnych návrhov Komisie, ročné a viacročné programovanie, posilnenie posúdenia vplyvu legislatívnych návrhov, rovnaký prístup oboch zložiek legislatívneho orgánu k informáciám počas celého legislatívneho procesu, riadne medziinštitucionálne konzultácie, opatrenia Komisie v nadväznosti na návrhy a odporúčania Európskeho parlamentu, ako aj predloženie podrobného odôvodnenia v každom prípade, keď sa plánuje stiahnutie legislatívneho návrhu;

               D.

               keďže medziinštitucionálne rokovania sa oficiálne začali 25. júna 2015;

               E.

               keďže 16. decembra 2015 Konferencia predsedov schválila väčšinou hlasov predbežnú dohodu o znení novej medziinštitucionálnej dohody o lepšej tvorbe práva, ktorú 8. decembra 2015 dosiahli zástupcovia troch inštitúcií (ďalej len „nová MID“);

               F.

               keďže cieľom novej MID je nahradiť medziinštitucionálnu dohodu z roku 2003 a Medziinštitucionálny spoločný prístup k posudzovaniu vplyvu z novembra 2005 a keďže príloha k novej MID má nahradiť spoločnú dohodu o delegovaných aktoch z roku 2011;

               G.

               keďže v súlade s vyhlásením Európskeho parlamentu a Komisie uvedeným v prílohe II k tomuto rozhodnutiu novou MID nie je dotknutá rámcová dohoda z roku 2010;

               H.

               keďže však určité ustanovenia rámcovej dohody z roku 2010 môžu byť v dôsledku novej MID zastarané alebo si môžu vyžadovať aktualizáciu;

               I.

               keďže v novej MID sú naplánované ďalšie medziinštitucionálne rokovania, ktoré sa týkajú najmä praktických dohôd o spolupráci a výmene informácií pri uzatváraní medzinárodných dohôd a kritérií uplatňovania článkov 290 a 291 ZFEÚ o delegovaných a vykonávacích aktoch;

               J.

               keďže v dôsledku novej MID bude potrebné zmeniť určité ustanovenia rokovacieho poriadku Európskeho parlamentu, ktoré sa týkajú napríklad pracovného programu Komisie a overovania právneho základu aktov;

               K.

               keďže nová MID určitým spôsobom rieši problematické body, na ktoré poukázal Výbor pre ústavné veci Európskeho parlamentu vo svojom dokumente s názvom Príspevok výboru AFCO k pozícii Európskeho parlamentu k rokovaniam o zmene medziinštitucionálnej dohody o lepšej tvorbe práva z 22. apríla 2015;

               1.

               víta dohodu, ktorú inštitúcie dosiahli, a domnieva sa, že je vhodným základom pre nadviazanie a rozvíjanie nových, otvorenejších a transparentnejších vzájomných vzťahov týchto inštitúcií, ktoré umožnia lepšiu tvorbu práva v záujme občanov Únie;

               2.

               vyjadruje hlboké poľutovanie, že v súvislosti s lepšou tvorbou práva sa pri rokovaniach o MID nedodržala zaužívaná prax, pokiaľ ide o komitologický postup v Európskom parlamente;

               3.

               víta najmä výsledky rokovaní o viacročnom a ročnom medziinštitucionálnom plánovaní, opatrenia, ktoré Komisia prijíma v nadväznosti na legislatívne iniciatívy Európskeho parlamentu, a poskytovanie odôvodnení a vedenie konzultácií v prípadoch, keď je plánované stiahnutie legislatívnych návrhov; zdôrazňuje, že dohodnutý silný dôraz na pracovný plán Komisie nemožno chápať tak, že odôvodňuje akékoľvek obmedzenie legislatívnych právomocí Európskeho parlamentu alebo jeho práva iniciatívy; víta dosiahnutie dohody o medziinštitucionálnej výmene názorov v prípade, že sa plánuje zmena právneho základu aktu, a vyjadruje pevné odhodlanie odolať akýmkoľvek pokusom oslabiť legislatívne právomoci Európskeho parlamentu pomocou zmeny právneho základu;

               4.

               zdôrazňuje význam ustanovení novej MID týkajúce sa nástrojov lepšej tvorby práva (hodnotenia vplyvu, konzultácie s verejnosťou a so zainteresovanými stranami, posúdenia atď.) z hľadiska inkluzívneho a transparentného procesu rozhodovania vyznačujúceho sa dobrou informovanosťou, ako aj správneho uplatňovania právnych predpisov, pričom poznamenáva, že tieto ustanovenia zaisťujú výsady zákonodarcov; je presvedčený, že posudzovania vplyvu musia byť komplexné a vyvážené a mali by sa v nich okrem iného posúdiť náklady pre výrobcov, spotrebiteľov, pracovníkov, správcov a životné prostredie, ktoré vyplývajú z neprijatia potrebných právnych predpisov; je znepokojený tým, že znenie týkajúce sa posúdení vplyvu dostatočne nezaväzuje tri inštitúcie, aby vo svojich posúdeniach vplyvu zahrnovali aj testy týkajúce sa malých a stredných podnikov (MSP) a testy konkurencieschopnosti; zdôrazňuje, že je dôležité zohľadňovať potreby MSP a venovať im pozornosť vo všetkých fázach legislatívneho cyklu; zdôrazňuje, že v súlade s pracovným dokumentom útvarov Komisie z 19. mája 2015 s názvom Usmernenia pre lepšiu právnu reguláciu (SWD(2015)0111) sa posúdenie vplyvu na MSP zahrnie v správach o posúdení vplyvu, a vyzýva Komisiu, aby poskytla doplňujúce informácie o tomto postupe; víta, že bol vytýčený cieľ spočívajúci v lepšom vykonávaní a uplatňovaní právnych predpisov Únie okrem iného lepším vymedzením vnútroštátnych opatrení, ktoré sa nevyžadujú v právnych predpisoch Únie, ktoré majú byť transponované (tzv. pozlacovanie), a majúc na pamäti, že členské štáty majú možnosť uplatňovať prísnejšie normy, ak právo Únie vymedzuje len minimálne normy, očakáva od členských štátov, že takéto opatrenia jasne uvedú a zdokumentujú;

               5.

               poznamenáva, že kumulatívne náklady právnych predpisov môžu mať za následok značné ťažkosti pre podniky a jednotlivcov, ktorých sa dotýkajú pravidlá Únie;

               6.

               berie na vedomie list z 15. decembra 2015 zaslaný prvým podpredsedom Komisie a týkajúci sa fungovania nového výboru pre kontrolu regulácie, ktorý má dohliadať na kvalitu posúdení vplyvu vypracovaných Komisiou (avšak bez toho, aby získal právo vetovať legislatívne návrhy, čo spadá do právomoci zvolených orgánov); pripomína, že vo svojom uznesení z 27. novembra 2014 o revízii usmernení Komisie pre posudzovanie vplyvu a úlohe testov vplyvu na MSP (5) žiadal, aby sa posilnila nezávislosť výboru pre kontrolu regulácie (predtým „výbor pre posudzovanie vplyvu“), vrátane najmä toho, aby členovia výboru nepodliehali politickej kontrole; v tejto súvislosti sa domnieva, že zriadenie výboru pre kontrolu regulácie je vítaným prvým krokom pri dosahovaní nezávislosti; upozorňuje na to, že svoje vlastné posúdenie vplyvu môžu vykonávať aj zákonodarcovia, ak to považujú za potrebné; poznamenáva, že posúdenia vplyvu nenahrádzajú politický rozhodovací proces; okrem toho zdôrazňuje, že v novej MID sa ustanovuje výmena informácií medzi inštitúciami, čo sa týka najlepších postupov a metód súvisiacich s posudzovaniami vplyvu, čím poskytuje príležitosť na včasné preskúmanie činnosti výboru pre kontrolu regulácie, a to v záujme dosiahnutia spoločnej metodiky;

               7.

               víta dohodu o spolupráci, ktorú dosiahli inštitúcie, s cieľom aktualizovať a zjednodušiť právne predpisy a vymieňať si názory v tomto smere, a to pred finalizáciou pracovného programu Komisie; zdôrazňuje význam dohodnutého „ročného prieskumu záťaže“ ako nástroj na identifikáciu a sledovanie, jasným a transparentným spôsobom, výsledkov úsilia Únie s cieľom zabrániť prílišnej regulácii a administratívnemu zaťaženiu a znížiť ich mieru, ktorý by mal zahŕňať zoznam osobitne zameraný na MSP a mal by rozlišovať medzi záťažou, ktorú sa jednotlivé návrhy Komisie snažia zaviesť, a aktmi jednotlivých členských štátov; zdôrazňuje, že uskutočniteľnosť a vhodnosť zavedenia cieľov na zníženie záťaže v konkrétnych sektoroch treba dôkladne vyhodnocovať podľa jednotlivých prípadov a v úzkej spolupráci medzi inštitúciami, a to pri súčasnom zameraní sa na kvalitu právnych predpisov a bez toho, aby sa oslabili príslušné normy Únie; očakáva, že Komisia bude pravidelne navrhovať zrušenie právnych aktov, ak sa bude takéto zrušenie považovať za potrebné; v tejto súvislosti víta skutočnosť, že sa tri inštitúcie dohodli na tom, aby sa posúdenia vplyvu zaoberali aj vplyvom návrhov na administratívnu záťaž, a to najmä z hľadiska MSP; uznáva, že príslušné právne predpisy Únie môžu znížiť administratívnu záťaž pre MSP tým, že 28 rozdielnych súborov pravidiel nahradia jediným súborom pravidiel pre vnútorný trh;

               8.

               je v presvedčený o tom, že vo vzťahu k delegovaným a vykonávacím aktom sa v zásade našlo vyvážené riešenie, ktorým sa zabezpečuje transparentnosť a rovnosť zákonodarcov, zdôrazňuje však, že treba urýchlene dosiahnuť dohodu o vhodných kritériách na vymedzenie delegovaných a vykonávacích aktov a uviesť všetky základné akty do súladu s právnym rámcom, ktorý zaviedla Lisabonská zmluva;

               9.

               uznáva, že dohodnuté opatrenia na zlepšenie vzájomnej výmeny názorov a informácií medzi Európskym parlamentom a Radou ako zákonodarcov predstavujú krok vpred; domnieva sa však, že tieto opatrenia by sa mali ďalej rozvíjať, najmä pokiaľ ide o vzájomný prístup k informáciám a stretnutiam, s cieľom zabezpečiť skutočnú vyváženosť a rovnaké zaobchádzanie medzi zákonodarcami v rámci celého legislatívneho postupu a zaručiť, aby sa dodržiavala zásada vzájomnej lojálnej spolupráce medzi inštitúciami; varuje pred tým, aby sa dohodnutá neformálna výmena názorov nestala novou platformou pre netransparentné medziinštitucionálne rokovania;

               10.

               pripomína, že v ZFEÚ sa ustanovuje riadny legislatívny postup s troma čítaniami; poukazuje na to, že ak Európsky parlament a Rada v plnom rozsahu uplatňujú svoje právomoci v rámci legislatívneho postupu, dohody v druhom čítaní by mali predstavovať štandardný postup, keďže dohody v prvom čítaní by sa mali používať len v prípade, že sa prijalo premyslené a explicitné rozhodnutie tak spraviť;

               11.

               víta záväzok zabezpečiť transparentnosť legislatívnych postupov, zdôrazňuje však, že na jej dosiahnutie sú potrebné konkrétnejšie ustanovenia a nástroje, najmä pokiaľ ide o používanie dohôd v prvom čítaní;

               12.

               domnieva sa tiež, že by sa mali lepšie využívať opatrenia na politický dialóg s národnými parlamentmi; v tejto súvislosti vyzdvihuje dôležitú úlohu, ktorú prisudzuje národným parlamentom významnejšiu úlohu, a zdôrazňuje, že spolu s úlohou, ktorú zohrávajú pri monitorovaní dodržiavania zásad subsidiarity a proporcionality, sa môžu pozitívnym spôsobom podieľať na politickom dialógu, čo aj robia; nabáda na lepšie využívanie existujúcich mechanizmov subsidiarity a proporcionality stanovených v zmluvách; zdôrazňuje potrebu väčšej pružnosti pri vymáhaní lehoty ôsmich týždňov, ktorú majú národné parlamenty na vydanie odôvodneného stanoviska k nedodržaniu zásady subsidiarity;

               13.

               požaduje komplexné vyhodnotenie vplyvu, ktorý bude mať nová MID na rámcovú dohodu z roku 2010 a ďalšie súvisiace medziinštitucionálne dohody, majúc na zreteli potrebu zachovať pozíciu a právomoci Európskeho parlamentu a zjednodušiť štruktúru viacerých opatrení, ktorými sa riadia medziinštitucionálne vzťahy;

               14.

               domnieva sa, že k takémuto zjednodušeniu by malo dôjsť, až keď sa v celom rozsahu zavedú všetky praktické opatrenia na uplatňovanie novej MID, pričom následne by inštitúcie mohli takisto posúdiť, či môžu byť potrebné prípadné úpravy novej MID vzhľadom na skúsenosti, ktoré sa dovtedy nadobudnú pri uplatňovaní novej MID;

               15.

               zdôrazňuje význam riadneho uplatňovania dohody a zabezpečenia toho, aby sa záväzky a termíny stanovené v novej medziinštitucionálnej dohode dodržiavali;

               16.

               poukazuje najmä na tieto otázky, ktoré si vyžadujú ďalšie nadväzujúce opatrenia na technickej a/alebo politickej úrovni, a to za aktívnej účasti všetkých parlamentných výborov s relevantnými skúsenosťami a opierajúc sa o ich odborné znalosti:

                           —

                           programovanie (technické preskúmanie rámcovej dohody z roku 2010 a rokovacieho poriadku Európskeho parlamentu);

                           —

                           overovanie právneho základu aktov (preskúmanie rokovacieho poriadku, aby bolo možné začleniť ustanovenia o trojstrannej výmene názorov);

                           —

                           posúdenie uplatňovania uvedených usmernení pre lepšiu právnu reguláciu zo strany Komisie a posúdenie účinného fungovania novovytvoreného výboru pre kontrolu regulácie, najmä s cieľom overiť v súlade s odsekom 6, či pôsobí nezávisle a jeho členovia nepodliehajú žiadnej politickej kontrole;

                           —

                           transparentnosť a koordinácia legislatívneho procesu (vrátane primeraného používania postupov prvého a druhého čítania, praktické opatrenia na výmenu názorov, spoločné využívanie informácií a porovnanie harmonogramov, transparentnosť v kontexte trojstranných rokovaní, vývoj platforiem a nástrojov na zriadenie spoločnej databázy o aktuálnom stave legislatívnych spisov, poskytovanie informácií národným parlamentom a praktické opatrenia na spoluprácu a spoločné využívanie informácií v súvislosti s rokovaniami o medzinárodných dohodách a s ich uzatváraním);

                           —

                           hodnotenie nezávislosti výboru pre kontrolu regulácie pri plnení jeho úlohy dohľadu a poskytovania objektívneho poradenstva týkajúceho sa príslušných posúdení vplyvu a prípadné nadväzujúce činnosti;

                           —

                           očakávanie Európskeho parlamentu, aby v súlade príslušnými ustanoveniami novej MID Komisia čo najskôr predložila návrhy stanovujúce ciele, ak je to možné, na zníženie záťaže v kľúčových odvetviach a zároveň zabezpečila plnenie cieľov právnych predpisov;

                           —

                           zabezpečenie operačnej a právnej súdržnosti medzi novou MID a dohodami o spolupráci, pokiaľ ide o poradné orgány Únie;

                           —

                           delegované a vykonávacie akty na základe svojho uznesenia z 25. februára 2014 o opatreniach nadväzujúcich na delegovanie legislatívnych právomocí a ku kontrole vykonávania vykonávacích právomocí Komisie zo strany členských štátov (6) (rokovania o vymedzujúcich kritériách pre delegované a vykonávacie akty, zriadenie registra delegovaných aktov a úplné prispôsobenie aktov prijatých pred Lisabonskou zmluvou);

                           —

                           vykonávanie a uplatňovanie právnych predpisov Únie (kontrola oznamovania členskými štátmi, pokiaľ ide o transpozíciu smerníc a tiež akékoľvek vnútroštátne opatrenie presahujúce rámec ustanovení právnych predpisov Únie (tzv. pozlacovanie));

               17.

               schvaľuje návrh dohody uvedený v prílohe I k tomuto rozhodnutiu;

               18.

               schvaľuje vyhlásenie Európskeho parlamentu a Komisie uvedené v prílohe II k tomuto rozhodnutiu;

               19.

               žiada gestorský výbor, aby preskúmal, do akej miery zmeny alebo výklad rokovacieho poriadku alebo zmeny postupov Európskeho parlamentu, správy a komunikačných kanálov s ostatnými inštitúciami sú potrebné na uplatňovanie novej MID;

               20.

               poveruje svojho predsedu, aby novú MID podpísal spoločne s predsedom Rady a predsedom Komisie a zabezpečil jej uverejnenie v Úradnom vestníku Európskej únie;

               21.

               poveruje svojho predsedu, aby postúpil toto rozhodnutie vrátane jeho príloh Rade a Komisii pre informáciu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 304, 20.11.2010, s. 47.

      (2)  Ú. v. EÚ C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (3)  Prijaté texty, P7_TA(2014)0061.

      (4)  Prijaté texty, P8_TA(2015)0323.

      (5)  Prijaté texty, P8_TA(2014)0069.

      (6)  Prijaté texty, P7_TA(2014)0127.

         PRÍLOHA I

         Medziinštitucionálna dohoda medzi Európskym parlamentom, Radou Európskej únie a Európskou komisiou o lepšej tvorbe práva,

         (Znenie tejto prílohy sa neuvádza, pretože zodpovedá medziinštitucionálnej dohode uverejnenej v Ú. v. EÚ L 123, 12.5.2016, s. 1.)

         PRÍLOHA II

         VYHLÁSENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A KOMISIE PRI PRÍLEŽITOSTI PRIJATIA MEDZIINŠTITUCIONÁLNEJ DOHODY O LEPŠEJ TVORBE PRÁVA

      Európsky parlament a Komisia zastávajú názor, že v tejto dohode sa zohľadňuje rovnováha medzi Európskym parlamentom, Radou a Komisiou, ako sa ustanovuje v zmluvách, ako aj príslušné právomoci uvedených inštitúcií.
      Nie je ňou dotknutá rámcová dohoda z 20. októbra 2010 o vzťahoch medzi Európskym parlamentom a Európskou komisiou (1).

         (1)  Ú. v. EÚ L 304, 20.11.2010, s. 47.


title: Rozhodnutie Rady z 15. februára 2018, ktorým sa obnovuje riadiaca rada Európskeho strediska pre rozvoj odborného vzdelávania

text:
               20.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 64/5

         ROZHODNUTIE RADY
   z 15. februára 2018,
   ktorým sa obnovuje riadiaca rada Európskeho strediska pre rozvoj odborného vzdelávania
   (2018/C 64/04)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na nariadenie Rady (EHS) č. 337/75 z 10. februára 1975, ktorým sa zriaďuje Európske stredisko pre rozvoj odborného vzdelávania, a najmä na jeho článok 4 (1),
   so zreteľom na nomináciu predloženú talianskou vládou,
   keďže:

               (1)

               Rada svojimi rozhodnutiami zo 14. júla 2015 (2) a 14. septembra 2015 (3) vymenovala členov riadiacej rady Európskeho strediska pre rozvoj odborného vzdelávania na obdobie od 18. septembra 2015 do 17. septembra 2018.

               (2)

               V dôsledku odstúpenia pani Marinelly COLUCCIOVEJ je pre Taliansko k dispozícii jedno miesto člena riadiacej rady strediska v kategórii zástupcov vlád.

               (3)

               Členovia riadiacej rady uvedeného strediska by sa mali vymenovať na zvyšný čas funkčného obdobia, ktoré sa skončí 17. septembra 2018,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článok 1
   Týmto sa za člena riadiacej rady Európskeho strediska pre rozvoj odborného vzdelávania na zvyšný čas funkčného obdobia, ktoré trvá do 17. septembra 2018, vymenúva:
   ZÁSTUPCOVIA VLÁD:

               TALIANSKO

               Pán Ugo MENZIANI

         Článok 2
   Toto rozhodnutie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie na účely informovania.

      V Bruseli 15. februára 2018

            Za Radu

            predseda

         K. VALCHEV

      (1)  Ú. v. ES L 39, 13.2.1975, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ C 232, 16.7.2015, s. 2.

      (3)  Ú. v. EÚ C 305, 16.9.2015, s. 2.